﻿208 



det er da klart, at der heller ikke kan lægges nogensomhelst 

 Vægt paa denne Karakter, saa meget mere som Midtfuren 

 ingenlunde hos de Eksemplarer, der har den, er ens. Den 

 varierer overordentligt i Længde, idet den snart strækker sig 

 over mere end to Tredjedele af Thorax's Længde, snart kun 

 er antydet som en yderst fin og kort Fure, og mellem disse 

 Yderpunkter findes jævne Overgange. Tilbage er da kun, 

 at nigrescens altid skal have, SparshalU altid mangle en 

 femte Basalgrube, men ogsaa denne Karakter varierer i 

 Størrelse, Form og Dybde, og den Omstændighed, at Gruben 

 staar midt i Basaltværfuren, altsaa paa det Sted, hvor denne 

 krydses af Længdefuren, hvis en saadan er til Stede og 

 strækker sig saa langt tilbage, bevirker, at der findes jævne 

 og umærkelige Overgange fra Dyr uden Grube, gennem Dyr 

 med en mere eller mindre svag Udvidelse enten af Basal- 

 tværfuren eller af Midtfuren, til Dyr med tydelig Grube. 

 Det synes herefter givet, at nigrescens ikke kan fastholdes 

 som Art. Dette mener ogsaa Ganglbauer, som forøvrigt 

 er tilbøjelig til at antage, at ikke blot nigrescens men ogsaa 

 to andre nærstaaende Former, profanus Reitt. og sulcatulus 

 Fairm., bør slaas sammen med SparshalU, og Forholdet synes 

 da at være det, at SparshalU er en Art, som i flere Ret- 

 ninger varierer ret stærkt. 



Stenichnus*.) 



Scydmaenus -\- Stenichnus Thoms. Skand. Col. IV, 82, 

 85; Stenichnus Ganglb. III, 38; Scydmaenus N. I. D. III, 

 2, 172. 



*) I »Genera Crust. Ins.« 1806 stiller Latreille ganske vist baade 

 Hellwigi Latr. (= tarsatus M. & K.) og Godarti Latr. i Slægten 

 Scydmaenus Latr. ; men da den førstnævnte Art fik Navnet Scyd- 

 maenus tildelt af Latreille allerede i "Hist. nat. Crust. Ins.« 

 1802, fire Aar for Godarti Latr., har Hellwigi Latr. og de med den 

 beslægtede (Eumicrus Lap.) Forti'insretten til Navnet Scydmaenus 

 og den her omhandlede Slægt (Godarti og de med den beslægtede) 

 faar da Navnet Stenichnus Thoms. 



