﻿226 



Benævnelsen af Former som elliptisk, ægdannet o. s. v. 

 er forstaaet paa samme Maade som i den almindeligt be- 

 nyttede botaniske Terminologi. 



De for de enkelte Arter angivne Maal gælder ud- 

 voxede Dyr. 



Smelderlarverne er karakteriserede ved Formen paa deres 

 Munddele, spec. Maxilier og Labium, ved at have bifore 

 Spirakler *) og ved Udformningen af 9. Bagkropsled. 



Der findes 2 Larvetyper, en bikonvex, i Forhold til 

 Længden temmelig bred, og en trind, cylindrisk. Den 

 bikonvexe Form er den oprindeligste; dér er endnu baade 

 Epipleur og Hypopleur vel sondrede, saavel indbyrdes som 

 fra henholdsvis Tergum og Sternum. Sternum er i de pri- 

 mitiveste af disse Former (o: Larverne af Agrypningruppen) 

 delt i en Tværrække af 4 Skieriter, der konvergerer bagtil; 

 hos de øvrige danner Sternum 1 enkelt Sklerit. Men hos 

 alle de bikonvexe Former findes der stor blød Bindehud 

 mellem de forskellige Skieriter, saa at disse Larver i ud- 

 strakt Tilstand har store lyse eller hvidlige Partier paa 

 Grund af det gennem Bindehuden skinnende Fedt. — I 

 Modsætning hertil er der hos de cijlindriske Larver sket 

 Sammenvoxninger mellem Skieriterne, saa at der paa hvert 

 Led kun findes 1 dorsal Halvring, dannet af Tergum og 

 Epipleuren, mellem hvilke der dog ofte ses en tydelig Søm- 

 stribe, og 1 ventral Halvring, dannet af de ligeledes sam- 

 mensmeltede Hypopleural- og Sternalskleriter. Da Binde- 

 huden mellem disse 2 Halvringe er meget ringe, og da de 

 er meget kraftigt, gulligt eller brunligt kitiniserede, gør 

 Larverne som Helhed et meget fast Indtryk og er temmelig 

 ensartet farvet over det hele. 



*) Den bifore Spirakeltype er først beskrevet af Schi ødte (se f. Ex. 

 Naturhist. Tidsskr. III. R. 3. Bd. p. 152 o. fl. St., og er senere 

 væsentligt suppleret af A. Bøving (i Bidrag til Kundskaben om 

 Donaciin-Larvernes Naturliistorie 1906 p. 188). 



