16 Slägtet Lycodes. 
eller utåt något men ej mycket utbredda i vertikal rigtning, 
med en afsats i öfre kanten bakom midten och med den bakre 
änden snedt afrundad. Underkäken är stark, å inre sidan kon- 
kav och å den yttre med en långsgående rygg, under hvilken 
äro 93 stora slemgropar, af hvilka den näst bakersta är dubbel 
och störst. Båda underkäkshalfvorna äro starkt men ej orörligt 
förenade och baktill såsom vanligt högre, ehuru ej der mycket 
höga. Össa mnasalia äro stora och tunna, nästan njurformiga. 
ofvan urhålkade och framifrån bakåt genomborrade af en stor 
slemkanal. Infraorbitalbenen äro nedtill försedda med stora 
slemgropar, och det främsta, största är af en irreguliert rhom- 
boidisk form samt räcker ej fram till nosspetsen. Gaällocken 
äro redan ofvan anförda. Mellanlocket räcker icke fram till 
quadratbenets ledknapp, men dock till den nedre änden af för- 
locket. Os basibranchiostegale är subtriangulärt, baktill tunnt 
och något utringadt och med undre kanten framtill utbredd. 
O. linguale är af vanlig aflång form, framtill något bredare 
och der ofvan långs åt urhålkadt. O. ceratohyale är ungef. 
dubbelt längre än o. epilyale. O. stylohyale är ganska långt. 
Af de 6 strålarne i gälhinnan äro äfven de främre långe, och 
alla äro smale och tillspetsade. De förete det vanliga förhål- 
landet, att vara delade i 2:ne grupper, af hvilka den främsta 
blott utgöres af 2:ne. De nedre svalgbenen äro tjocka och smalt 
lancettformiga, med största bredden framom midten och med 
den bakre änden smal och tillspetsad. Deras tandbeväpning är 
stark, bildande 3—-4 rader tänder. — Kotornas autal är å den 
af oss skeletterade honan 115, af hvilka 23 äro bålkotor och 
följaktligen 92 stjertkotor. Corrertrt!) uppgifver kotornas antal 
å ett annat skelett af ett fullvuxet exemplar till 118, men 
äfven der bålkotorna till 23, så att äfven hos äldre stjertafdel- 
ningens kotor äro vexlande uti antalet. 1:sta bålkotans neural- 
båge är rörligt fästad vid sin kropp, och urostyl saknas vid 
den homocerka stjertfenan. Sista stjertkotan är temligen lång. 
Pleurapophyserne äro små och smale, och på bålkotorna, med 
undantag af de främsta, äro parapophyserne långe och på de 
bakre af desse äro pleurapophyserne fästade långt ute från 
kotkroppen, och vid dem synas fästade ossa epipleuralia, hvilka 
saknas i stjertregionen. Neural- och hemaltaggarne äro länge. 
1) Nordhavs-Expeditionen, Fiske p. 93. 
