34 Slägtet Gadus.. 
gården samlade materialet för sina i K. Vet. Akad:s Handl. för 1837 of- 
fentliggjorda »Ichthyologiska Bidrag till Skandinaviens Fauna”. Å samma 
ställe har EKSTRÖM i en not äfven hänvisat till den utförligare utredning 
af detta ämne, som blifvit lemnad af H. KRÖYER i »Danmarks Fiske», 
2:det Bd. pag. 3 & följ. Den sist nämnde författaren är emellertid den 
förste, som har offentliggjort en utförlig och grundlig utredning af det 
verkliga förhållandet med den förmodade åtskilnaden mellan dessa båda 
former. FABER (Naturgesch. d. Fische Islands, pag. 105) har redan år 
1829 yttrat, att det är svårt att dem emellan finna något konstant känne- 
tecken, men han har dock upptagit dem såsom skilda arter. 
Denne allmänne hafsfisk, som i synnerhet efter ålder och lokaler 
företer en del vexlingar i form och färg, samt till följd af sin stora bety- 
delse för fisket utgör ett vigtigt föremål för fiskarenas iakttagelser, har 
också af dem erhållit diverse olika benämningar, antydande deras uppfatt- 
ning af desse former stundom såsom skilda arter och stundom såsom raser. 
Dess vanliga namn både i Sverige och Norge är Torsk. Den store och 
äldre torsken, som fångas i hafvet utanför våra vestra kuster, ansågs af 
fiskare och naturforskare länge såsom en egen art, enligt hvad redan blifvit 
antydt, och kallas i Sverige Stortorsk och Kabeljå och i Norge Wårtorsk, 
Sildtorsk eller Siltorsk, Skrey och Havtorsk. Den vanlige mindre 
torsken kallas stundom, då den är af ringa storlek, Småtorsk, och, då den 
håller sig på tångbevuxen botten, i Sverige Grästorsk och i Norge Tare- 
torsk (af tare = tång), och, då den håller sig på bergbotten, Bergtorsk. En 
rödaktig färgvarietet kallas både i Sverige och Norge Rödtorsk, och, då den 
merendels håller sig på bergbotten och bland tång, är det den som van- 
ligtvis i Sverige och Norge derjemte kallas bergtorsk och dessutom i Norge 
taretorsk och i Sverige Tångtorsk. Det är den, som af HOLLBERG på ofvan 
citerade stället blifvit beskrifven såsom en särskild art under namnet Ga- 
dus ruber. En svartaktig färgvarietet kallas enligt NILSSON stundom 
Svarttorsk. 
Beskr. Torsken ernår i hafvet utanför våra vestra kuster 
och i Nordsjön en betydlig storlek, och blir 4 till 5 fot eller 
1200— 1500 mill. lång, vägande ända till 40—5350 skålpund 
eller omkr. 17—21 kilogram. Utanför södre delarne af vår 
veslra kust ernår den icke i allmänhet denne storlek. Dock 
säger framl. Doktor N. O. ScHacerström!), att i Öresund i 
trakten af Landskrona icke sällan exemplar af 3 till 3!/, fots 
längd erhållas, och bland de af honom derstädes tillvaratagna 
och i Upsala universitets zool. museum befintlige fiskarne före- 
finnes ett exemplar, som är ungef. 3 fot 8'/,; tum dec.m. eller 
1155 mill. långt, och enligt ScHoneveLpE har man t. o. m. i 
södra Östersjön vid Eckernförde tagit torsk, som varit 4 fot 
1) Physiografiska Sällskapets Tidskr. 1:sta häftet, pag. 298. Lund 
1837. 
