"Torsken. 41 
hjernskålens öfre sida, genom dess skarpe och bakåt jemnt di- 
vergerande sidokanter, genom de breda, sammansmälta och öf- 
ver ögonhålorna radiärt skulpterade pannbenen, och derigenom 
att de ihåliga utskott å sidonackbenen (motsvarande condyli 
occipitales), med hvilka de främre ledutskotten å 1:sta kotan 
artikulera, sitta långt framom och ofvan basilarbenets bakre 
ände, som således bakåt utskjuter bakom sidonackbenen. Basilar- 
benet är här temligen trindlagdt och öfver dess skarpe sido- 
kanter obetydligt bredare än högt. Det begränsar nack- 
hålet undertill, och sidonackbenen begränsa det på sidorna och 
äfven upptill, emedan öfre nackbenet blott stöter intill det upp- 
till, innanför sjelfva öppningen. De 2:ne större foramina å 
sidonackbenen, hvarom talas i 1:ste delen, sid. 4, äro stora 
och tydliga och hos äldre individer ungefär lika stora, då der- 
emot hos yngre det öfre och bakre är mindre än det andra. 
Sidonackbenen äro icke, såsom hos föregående fiskarne varit 
vanligt, försedda med egentlige ledknappar för artikulationen 
med 1:sta kotan, emedan de ofvan nämnda utskott å de samma, 
som förmedla denna artikulation, och således motsvara ledknap- 
parne, ehuru vid spetsen broskbärande, med affallande brosk, 
dock äro ihåliga och således icke kunna betraktas såsom någre 
egentlige ledknappar, enligt hvad redan ofvan, sid. 17 blifvit 
yttradt. Sidonackbenen äro stora och baktill urhålkade, men 
ä midten med en stark. med det nämnda utskottet samman- 
hängande rygg. Öfre nackbenet är starkt utbildadt och sträcker 
sig ned till nackhålets öfre vinkel. Det utlöper upptill och 
baktill i en tunn vertikal skifva eller köl, som är mycket stor 
och sträcker sig längre tillbaka än både basilarbenet och ossa 
pterotica, Denne köl fortsättes långs midten af samma bens 
öfre sida, och der framom till ungefär midt öfver ögonhålorna 
af en långs gränsen mellan de båda sammansmälta pannbenen 
gående köl. Såsom vanligt sträcker sig öfre nackbenet fram 
till pannbenen, och skiljer så väl ossa parietalia som o. epotica 
från hvarandra. OO. epotica äro baktill nedåt tunna och hop- 
tryckta, men å öfre sidan något utbredda, der den öfre grenen 
af det klykformiga posttemporalbenet är fästad. De utskjuta 
bakåt på långt när icke så mycket som de bakre utskotten på 
ossa pterotica. Dessa senare utskott sträcka sig långt till- 
baka i öppningen mellan båda grenarne å posttemporalbenen. 
Det i synnerhet karakteristiska för detta kranium är den be- 
