Esmarkske Ålbrosmen. 7T 
Lycodes Vahli,  LAUR. ESMARK: Bidrag till Finmarkens Fiskefauna,; 
Forh. v. Skand. Naturf:s 10:de Möde i Christ. 1868, 
. pag. 524. — 1869. 
,  esmarki, R. COLLETT: Norges Fiske. Christiania Vidensk. Selsk:s 
Forh. 1874. Tillegsh. pag. 95. — 1875. 
. — vahli, IDEM: Fiske indsamlede under den norske Nordhavs- 
Expeditions 2 förste Togter, 1876 og 1877; ibm 1878, 
N:o 4, pag. 11. — (Aftr.) 1878. 
ä 3 IpDEM: Fiske fra Nordhavs-Expeditionens sidste Togt, 
Sommeren 1878; ibm N:o 14, pag. 54. — 1879. 
? 3 IpDEM: Meddelelser om Norges Fiskei Aarene 1875—18; 
ibm 1879, N:o 1, pag. 62. — (Aftr.) 1879. 
» esmarki, IDEM: Den norske Nordhavs-Expedition 1876—1878, 
Zoologi, Fiske, pag. 84, pl. II, fig. 19—21; pl. III, fig. 
22. — 1880. 
- 5 DaAvID 3. JORDAN and CHARLES H. GILBERT: Synopsis 
of the Fishes of North America: Bulletin of the United 
States National Museum, N:o 16, pag. 786. — 1882. 
& Så R. COLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 
1879—83; Nyt Magaz. f. Naturvid. 29:de Bd., (aftr.) 
pag. 173. — 1884, 
Då arterna af detta slägte först på senare tiden i Norge blifvit iakt- 
tagna, och då de äro djupvattensfiskar, som endast jemförelsevis sällan er- 
hållas, så hafva de derstädes icke blifvit af fiskarena utmärkta med någon 
egen benämning. Deras allmänna likhet i kroppsformen dels med brosmen eller 
laken och dels med ålen föranleder oss, att för dem föreslå den för dem gemen- 
samma benämningen ålbrosmar, och följaktligen för den här ifråga varande 
arten den af Esmarkske Ålbrosmen. Då namnet brosme är Norskt, läm- 
par sig denna benämning för det förhållandet, att desse fiskar inom vår 
nordiska fauna endast tillhöra Norge. Skulle någon art blifva anträffad 
inom Sveriges område, kan det Svenska namnet ållubbar tilläggas, då 
brosmen i Bohuslän är känd under benämningen lubb. 
Beskr. Den synes vara den största arten inom slägtet, 
och dess totallängd har enligt Corretr befunnits stiga till 705 
mill. eller 23!/, tum dec.m. Vanligen äro dock de äldre af 
båda könen omkring 2 fot (stundom något mera och stun- 
dom något mindre) långe. Kroppen är ej synnerligen smärt 
och företer i sin allmänne form ganska stor likhet med lakens 
(Lota vulgaris) eller lubbens (Brosmius brosme) och är ej så 
långsträckt som tånglakens (Zoarces viviparus). Hos en rom: 
stinn hona, hvars totallängd är 2 fot 7/,, tum, dec.m. eller 
621 mill., hafva vi funnit största kroppshöjden, belägen öfver 
bukens midt, vara 359/,, t. eller 108 mill. och hos en annan 
d:o d:o, med totallängden utgörande 2 fot eller 600 mill. och 
