Koljan eller Hysen. 31) 
Aeglefinus Linnei, A. W. MALM: Göteb:s och Bohusl:s Fauna, pag. 481. 
1877. : 
Gadus aeglefinus, BR. COLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 
1875—78; Christ. Vidensk. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, 
pag. 66. — 1879. 
- EA FRANCIS DAY. The Fishes of. Great. Britain & Ireland, 
Part. IV, pag. 283, pl. LXXIX. — 1882. 
E 4 JORDAN & GILBERT: Synopsis of the Fishes of North 
America; Bulletin of the United States National Museum, 
N:o 16, pag. 803. — 1882. 
3 s MöBIivs & HEINCKE: Die Fische der Östsee, pag. 15. — 
1883. 
I Sverige är den allmänt känd under benämningen Kolja och i Norge 
under den af Hyse. Af de Danske fiskarena vid Kattegat kallas den enligt 
KKÖYER Kuller. 
Beskr. Den blir icke så stor som torsken, och dess total- 
längd stiger hos oss i allmänhet på sin höjd till 2 fot 6—7 
tum dec.m. eller 730—810 mill. Enligt Frascis Dar har man 
vid England någon gång tagit exemplar, som haft en längd af 
3 fot eller 900 mill. Dess vanliga längd hos oss är 10 till 
16 t. eller 300—480 mill. Kroppsformen liknar i det när- 
maste den hos torsken och är hoptryckt spolformig, så att krop- 
pens tjocklek öfver bukens midt eller ock öfver locken icke 
eller knappt är så stor som hälften af dess största höjd. Denna 
senare, som är något större hos honorna än hos hanarne, inne- 
hålles hos de förra omkr, 43/,, eller, då de äro romstinna. 4!/, 
ggr, och hos de senare omkr. 5!/; d:o i totallängden. Stjertens 
höjd strax framom stjertfenans bas utgör knappt !/; af hufvu- 
dets längd, och stjerten är således här betydligt smal. Anus 
har sitt läge under början af 2:dra ryggfenan och något bakom 
slutet af den främste '/; af totallängden, men framom midten 
af den senare. — Hufvudet har en temligen kort konisk form, 
som framtill är mera tillspetsad, då det betraktas från sidan 
än ofvanifrån, och dess största längd innehålles nära 4 ggr i 
totallängden samt är större än största kroppshöjden?!). Nos- 
1) Uti hufvudets längd hafva vi icke funnit någon anmärkningsvärd 
skilnad mellan könen, — Hos mycket små ungar, af 40 mill:s längd, utgör 
ögonhålan nästan !/, af hufvudets längd, och hos dem räcker underkäken 
ungef. lika långt fram som den öfre, och öfverkäksbenet når tillbaka till 
ögonhålans främre kant (R. COLLETT). De skiljas från likstora ungar af 
torsken genom den högre uppstående 1:sta ryggfenan. 
