Hvitlingen. 61 
snöre eller dörj, hvarvid man får vara försigtig, emedan koljan 
gör våldsamma ansträngningar för att befria sig och sliter lätt 
sönder munnen. , Enligt Skand. Fauna fångas den äfven med 
garn, så kallade koljegarn, i Kullen i Skåne. I Bohuslän fån- 
gas den i allmänhet mest under vintern och tidigt på våren. 
3. Gadus merlangus, Lissi. 
Hvitlingen, 
Underkäken mindre framskjutande än den öfre d:o, och 
ögats längddiameter mindre än afståndet mellan det och nos- 
spetsen. Hakan utan skäggtöm, eller ock med blott en rudi- 
mentär sådan. Anus under 3:dje—4:de strålarne i 1:sta rygg- 
fenan. Sidolinien mörk, med en svag eller långsam sänkning 
under den 2:dra ryggfenan. En svart fläck vid öfre delen af 
bröstfenans bas. Baktill på underkäken och framtill på öfver- 
käken förefinnas en del glesa större huggtänder. 
RN 1602 L8-233 Sn KL= INaR 30-205 
2 af. 20—25; brf. 19—21; bf. 6; stjf. 144 25—+13. 
Gadus Merlangus, LINNÉ: Fauna Svecica, ed. II:da, pag. 112. — 1761. 
? , 3. NILSSON: Prodromus Ichthyol. Scandin. pag. 42 — 
1832. 
Å A W. v. WuiGcHT, B. Fries & C. U. EKSTRÖM: Skandin:s 
Fiskar, 3:dje häft. pl. 18 & 4:de häft. pag. 81. — 1837 
=JT8IN 
- a P. GAIMARD: Voyage en Islande et au Groenland, Atlas, 
Zoologie, Poissons, pl. 6, fig. 2. — 1840—1844'"). 
Merlangus vulgaris, H. KRÖYER: Danmarks Fiske, 2:det Bd. pag. 83. — 
1843. 
Gadus Merlangus, S. NILSSON: Skand. Fauna, 4:de del. Fiskarna, pag. 553. 
— 1855. 
>»  merlangus, A. GÖNTHER: Catal. of the Fishes in the British Mu- 
seum, vol. IV, pag. 334. — 1862. 
A - FR. STEINDACHNER: Ichthyol: Ber. äb. eine nach Spanien 
ete. untern. Reise; Sitzungsber. d. math. naturwiss. Cl. 
d. Kais. Akad. d. Wiss. in Wien, LVII Ba. I Abth. 
pag. 703. — 1868. 
S - R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 108. — 1875. 
1) Namnet å planchen undertill har oriktigt blifvit hänfördt till fig. 
1 å samma planche, hvilken föreställer Gadus virens, och detta senare 
namn följaktligen äfven oriktigt blifvit hänfördt till fig. 2. 
