Skäggtorsken. (5 
tillhörande Svenska faunan. Derefter blef den icke här anmärkt 
förr än A. W. Manx i Askimsfjärden i Göteborgs skärgård d. 
20 Juli 1849 med dörj på 14 famnars djup fångade ett exem- 
plar, som af honom sedermera år 1851 uti Göteborgs K. Ve- 
tenskaps och Vitterhets Samhälles Handlingar, ny tidsföljd, 
2:dra häftet, pag. 107, under namnet Gadus barbatus, Wiu- 
LuGHBY, beskrefs och afbildades såsom en nyhet för vår Skandi- 
naviska fauna. Uti ”Göteborgs och Bohusläns Fauna” anför 
Marwxm ytterligare fyra exemplar, hvaraf de 3:ne från Göteborgs 
skärgård, som af honom blifvit tillvaratagna, och han är, med 
undantag af B. Fries, tills helt nyligen, den ende som hos oss 
iakttagit denne fisk. Dessa exemplar erhöllos: ett d. 23 De- 
cember 1853, ett d. 10 December 1859, ett d. 24 November 
1866 och ett d. 16 December 1874. Konservator C. A. Hans- 
Son har för kort tid sedan i bref benäget meddelat oss, att 
han erhållit ett exemplar af denna art vid Strömstad och ett 
d:o vid Hvalöarna vid mynningen af Christianiafjorden, det 
förra den 19 November 1880 och det senare d. 7 Augusti samma 
år !). Således hafva hos oss i eller nära Bohuslänske skärgården 
inalles 7 exempl. af denne fisk erhållits, och alla dessa hafva varit 
äldre, med från 204 till 330 mill:s totallängd. Märkligt nog 
har den ännu icke, med undantag af det af Konserv. OC. A. 
Hansson vid Hvalöarna, tillvaratagna exemplaret blifvit iakt- 
tagen vid Norge, ehuru den utan tvifvel äfven dit någon gång 
förirrar sig. För öfrigt förekommer den icke sällan vid Tysk- 
lands Nordsjökust, vid Holland, England, Frankrike, Spanien 
och i Medelhafvet. Marm såg vid kusten af nordvestra Frank- 
rike i Avranches d. 20 September 1861 minst 1000 exemplar 
af denne fisk upplagda till afsalu, men intet af dessa hade 
mera än 200 mill:s totallängd. Den tycktes der vara nästan 
allmännare än hvitlingen hos oss. Vi hafva redan ofvan an- 
fört, att det troligtvis endast är denne och icke Gadus minutus 
som ligger till grund för Rissos art Morua capelanus, och i 
så fall är den icke sällsynt i Medelhafvet, hvarifrån vi sett 
1) Enligt uppgiften var det förra exemplaret 314 mill. långt och en 
hane, och hade i 1:sta ryggfenan 12, i den andra 23 och i den 3:dje d:o 15 
strålar, och i den 1:sta analfenan 25 och i den 2:dra d:o 20 strålar. Det 
senare exemplaret var 308 mill. långt och en hona, med starkt utbildade 
romsäckar, och hade i 1:sta ryggfenan 13, i den 2:dra 28 och i den 3:dje 
d:o 19 strålar, och i 1:sta analfenan 30 och i den 2:dra d:o 18 strålar. 
