82 Slägtet Gadus, 
aktigt grågul, hvilken färg nedåt sidorna är ljusare, med stark 
skiftning i kopparglans. Hufvudet nedtill och buken stundom 
ljusare och stundom mörkare silfvergrå och glänsande, med 
skiftning i messingsgult upp åt sidorna. Fenorna. med undan- 
tag af bukfenorna, med en ljusare brunaktig färg, och emot 
eller vid spetsarne eller kanterne mörkare, svartaktiga, hvilket 
senare dock icke är förhållandet med bröstfenorna, hvilkas bas 
deremot ofta upptill är skuggad af en mörkt brunaktig färg. 
Bukfenorna hvita. Underkäkens spets ofta svartaktig. Kropp 
och fenor öfversållade med små svarte punkter. Iris silfver- 
hvit, med guldgul glans och svartgrå skuggning och en guld- 
gul ring närmast pupillen. En del förete en mörkt gråbrun- 
aktig eller t. o. m. nästan svartbrunaktig färg på ryggen och 
öfre delarne af kroppssidorna, och en mörkt skuggad silfvergrå 
färg på buken, samt en mörkare brunaktig sådan på de verti- 
kala fenorna och bröstfenorna. Hos desse äro de svarte punk- 
terne tätare hopade. 
Glyskoljan tillhör egentligen icke Östersjön och har aldrig 
anträffats vid någon Svensk Östersjökust, men har dock enligt 
Möpivs & HeEinceEr en gång i November 1874, erhållits i Kieler- 
bugten. Den går emellertid ganska långt söderut i ÖRrEsunD, 
då enligt OC. P, ÅSTRÖM (anf. st,) några få exemplar af den 
hvarje år fås i garn i trakten af Lomma derstädes. Den upp- 
gifves af N. O. ScHaGerström!) såsom högst sällsynt i Öresund 
i trakten af Landskrona, och i Skandinavisk Fauna anföres den 
såsom sällan förekommande i Öresund. Att den icke egentli- 
gen förekommer i Östersjön och är så sällsynt i Öresund beror 
utan tvifvel derpå, att den dels skyr bräckt vatten och dels 
söker bergbotten. Enligt Skand. Fauna fås den icke så sällan 
vid Kullaberg i Skåne, i sydligaste Kattegat, på stenbotten i de 
så kallade lårarna vid de brante och öfverhängande bergväg- 
garne. Vid kusten af Halland och Bohuslän är den på pas- 
sande lokaler (bergbotten) icke sällsynt, och fås der alla års- 
tider på 12—20 famnars djup. HEhuru den icke fångas i större 
mängd, kan den dock der betraktas såsom en allmän fisk, en- 
ligt hvad som uppgifves af Carr Cepverström?). Talrikare är 
1) Physiogr. Sällsk:s i Lund Tidskr. 2:dra häft. 1838, pag. 298. Den 
upptages här under namnet Gadus lusvus. 
2) Öfvers. af K. Vet. Ak:s Förh. 1876, N:o 4, p. 66. 
