Sejen. 83 
den emellertid vid södra och vestra kusterna af Norge, der den 
enligt R. Corrett i synnerhet under hösten erhålles i betydlig 
mängd, ehuru den på grund af sitt ringa.värde fångas mera 
tillfälligtvis och icke utgör föremål för något eget fiske. Enligt 
Corzer? går den vid vestkusten af Norge åtminstone upp till 
Trondhjemsfjorden, men har icke ännu anträffats vid Nordlands 
och Finmarkens kuster. Enligt samme författare fångas små 
ungar af den talrikt i Christianiafjorden i sillgarn under hösten. 
För öfrigt förekommer den enligt Lörres!) vid Färöarna och 
söderut enligt de citerade Engelske författarne vid kusterna af 
England, Skotland och Irland och sannolikt äfven vid norra 
Frankrike, men enligt hvad som ofvan blifvit anfördt är dess 
förekomst längre söderut tvifvelaktig, och den tillhör sannolikt 
icke Medelhafvet. 
Till lefnadssättet öfverensstämmer den med föregående art. 
Liksom den är den lokal och håller sig, med undantag af lek- 
tiden, stadigt på sina älsklingsställen, som utgöras af berg- 
hamrar med springor och fördjupningar på 12 till 20 eller 30 
famnars djup. Den lefver företrädesvis af kräftdjur, men för- 
smår dock icke diverse andra ryggradslösa djur, samt äfven 
småfisk. Dess lek torde enligt ”Skand:s Fiskar” hos oss in- 
träffa i Februari och Mars och enligt Krörer i Juni eller Juli 
emedan han då funnit dess romsäckar starkt utvecklade. Vid 
England förmodas den leka i April. Den fångas merendels med 
handsnöre eller dörj, men äfven stundom med garn. Den skall 
nappa begärligt på kroken. Dess kött anses läckert, men 
är löst. 
6. Gadus virens, Linsg. 
Sejen eller Gråsejen, 
Underkäken framskjutande något framom den öfre d:o. 
Hakan utan skäggtöm, eller ock med en rudimentär sådan. 
Sidolinien nästan rät och hvitaktig. Tänderna på öfverkäken 
kardlikt sittande och små. Analöppningen under den bakre 
delen af 1:sta ryggfenan. Stjertfenan temligen djupt inskuren. 
1) Vidensk. Meddelels. fra den naturhist. Foren. i Kjöbenh. 1881. 
pag. 253. 
