102 Slägtet Gadus. 
spetsar, och den 2:dre obetydligt längre än den 1:ste!). — 
Stjertfenan är temligen djupt utringad, med trubbigt tillspet- 
sade hörn, och har 24 fullständige och grenige och ofvan och 
nedan omkring 10 ofullständige strålar. — Fjällen (cycloid- 
fjäll) äro ej synnerligen små, samt äro större än hos näst före- 
gående art och sitta temligen löst. De äro för det mesta run- 
dade, och sträcka sig långt ut på stjertfenan, men förefinnas 
blott vid basen å de andra vertikala fenorna. — Sidolinien, 
som är af mörk, brunaktig eller gråbrunaktig färg, bildar en 
svag båge öfver bröstfenan och böjer sig långsamt men tem- 
ligen starkt nedåt under främre delen af 2:dra ryggfenan, hvar- 
efter den går rät långs kroppssidan till stjertfenan. — Färgen 
ofvan olivbrunaktig, på sidorna och undertill silfverhvit och 
glänsande. Ryggfenorna af ryggens färg, med något mörkare 
gråbrunaktige kanter. Iris silfverhvit, med någon messings- 
glans och med mörk skuggning upptill. Vid öfre delen af 
bröstfenans bas och strax ofvan den är en svartaktig fläck. 
Vid Sverige har. denna art endast erhållits i trakten af 
Strömstad enligt C. Ceperström (anf. st.) och skall der vara 
sällsynt. Då fiskarena utmärka den med ett eget namn, måste 
den dock derstädes hafva erhållits åtskilliga gånger. Vid Norge 
är den enligt R. Correrr talrik i Christianiafjorden, hvarifrån 
den först blifvit känd, och fångas derstädes enligt honom dagli- 
gen i stort antal på lerbotten under höst- och vintermånaderna. 
Enligt hvad vi der erfarit håller den sig gerna på temligen djupt 
vatten. Den är emellertid enligt den nämnde författaren i sin före- 
komst vid Norge sporadisk, och har der utom Christianiafjorden 
blott blifvit tagen på ett par andra ställen, nemligen vid Florön i 
Bergens stift, vid vestra Norge, och i Trondhjemsfjorden, och 
skall på sist nämnda ställe vara en för fiskarena såsom egen 
art väl bekant fisk. — Dessutom förekommer den enligt Cur. 
LörkKen vid Färöarna”), men är icke anträffad vid någon annan 
utom Skandinavien belägen lokal, och synes derför hafva en 
ganska inskränkt geografisk utbredning. 
I allmänhet håller den sig 1 stim, vanligen i sällskap med 
hvitlingen (Corrert). Dess temligen stora gap antyder, att den 
1) Bröst- och bukfenorna hafva en helt annan ferm än samma fenor 
hos lyrtorsken. 
2) Vidensk. Meddelelser fra den naturhist. Foren. i Kjöbenh. 1881, 
pag. 253. 
