Gadus navaga. EN 
+” ; 
är bred, och gälhinnans strålar äro 7. Munnen är temligen stor, och mun- 
vinkeln är framom och bakre änden af öfverkäksbenet är under ögats fram- 
kant. Hufvudet är fjällbetäckt på hela öfre sidan, med undantag af nos- 
spetsen, samt på gällocken, kinderna och underkäkens grenar. Näsborrarne 
äro små och rundade och ungef. lika store och sitta närmare ögat än nos- 
spetsen, den främre något framom och innanför den bakre. — Tänderna 
äro små, spetsiga och krökta inåt eller bakåt, och sitta kardlikt på mellan- 
käksbenen, och de, som der sitta i yttersta raden äro något större än de 
andra. På underkäken sitta de i 2 till 3 irreguliera rader, och på plog- 
benet bilda de ett trubbvinkligt band, och alla der äro små. På sidorna 
af underkäken äro några något större. — I1:sta ryggfenan börjar ett godt 
stycke bakom bröstfenornas fästen, och dess längd är större än dess höjd, 
och dess öfre spets är temligen trubbig. Den slutar öfver anus och har 
12 till 14 (vanligen 12—13) strålar. — 2:dra ryggfenan, som är väl skild 
från den 1:sta samt är något lägre än den, har den vanlige trubbvinkligt 
trianguläre formen samt 16 till 20 (vanligen 18—20) strålar. — S:dje 
ryggfenan, som är mnägot längre skild från den 2:dra d:o än denna från 
den 1:sta, samt är något litet lägre än den förra, har den öfre kanten af- 
rundad och 20 till 24 (vanligen 20—22) strålar. — 1:sta analfenan är 
längre än de andra, och har undre kanten afrundad samt 21 till 24 (van- 
ligen 21—22) strålar. — 2:dra analfenan är väl skild från den 1:sta, och 
börjar under början af den 3:dje ryggfenan, men räcker något längre till- 
baka än den, och har samme form som den samt 22 till 24 (vanligen 22) 
strålar. — Bröstfenorna äro temligen små och räcka icke till anus, samt 
äro af en elliptisk och trubbigt och snedt tillspetsad form och hafva 21 
strålar. — Bukfenorna, som äro fästade framom bröstfenornas fästen, äro 
kortare än dessa fenor samt äro lancettformade, med långt utdragen spets, 
emedan deras 2:dre stråle är trådformigt förlängd. Deras strålar äro 6, 
som alla hafva frie spetsar, och af hvilka den 1:ste är näst den 2:dre den 
längste. — Stjertfenan är mycket grundt utringad eller nästan tvär, och 
har 26 fullständige och grenige och ofvan och nedan 11 ofullständige och 
icke grenige strålar. — Fjällen äro mycket små och för det mesta rundade 
cycloidfjäll, och de sitta tätt och betäcka hvarandra mer eller mindre spån- 
likt. På fenorna förete de det vanliga förhållandet. — Sidolinien är full- 
ständig och hvitaktig, och bildar en svag båge öfver bröstfenan och kröker 
sig temligen tvärt nedåt under den 2:dra ryggfenan. — Färgen är ganska 
lik torskens, men är något ljusare än dennes vanligen är. . Ofvan är den 
ljust gråbrunaktig eller gräaktig, med talrike smärre svartgråaktige eller 
brunaktige, icke skarpt markerade fläckar. På sidorna öfvergår denne färg 
i silfvergrå, med mörke punkter, och på buken är den silfverhvit. På si- 
dorna och undertill har den oräknelige svarte punkter. Iris silfverhvit, med 
svag messingsgul anstrykning och svartaktig skuggning upptill. 
Enligt MELA (anf. st.) förekommer denna lilla torskart vid Murman- 
ska kusten vester om Hvita hafvet, ehuru der sällsynt, och vi hafva der- 
för velat fästa uppmärksamheten på den, då den möjligtvis någon gång 
kan blifva anträffad vid Norska Östfinmarkens kust. Enligt KORLREUTER och 
LEPECHIN och enligt hvad vi sjelfve erfarit förekommer den talrik i Hvita 
