120 Slägtet Gadus. 
. 
Hafvet, hvarifrån vi sett den införas till afsalu i Archangel under Juli 
månad, och PALLAS anför, att den förekommer vid Rysslands och Sibiriens 
Ishafskust åtminstone till mynningen af floden Ob. Enligt A. E. NORDEN- 
SKIÖLD !) erhölls den under Vegas öfvervintring vid Pitlekaj vid Nordöstra 
kusten af Sibirien, och den förekommer således långs hela norra kusten af 
Asien. Enligt PALLAS lär det i synnerhet vara under senhösten, emot vin- 
tern, som den fångas i stor myckenhet i Hvita hafvet samt föres ända till 
S:t Petersburg. 
II. Slägtet Merlucius, Rarisesoue ScHmartz. 1810. 
(Caratteri di alcuni nuovi generi e nouve specie di animali e piante 
della Sicilia, pag. 26. — 1810. — Les Merluches, G. CUVIER: Regne Ani- 
mal, nouv. edit. T. II, pag. 333. — 1829). 
Kroppen långsträckt ock täckt med spånlikt sittande och 
ej så synnerligen små eller lätt affallande fjäll. Underkäken 
längre framskjutande än den öfre. Ingen skäggtöm. Tem- 
ligen starka och spetsiga tänder i 2 till 3 rader på käkarne 
och plogbenet, men inga på gombenen. Gälhinnans strålar 
7. Tvenne skilda ryggfenor, af hvilka äfven den 1:sta är 
väl utbildad och har flera än 3:ne strålar, samt en analfena. 
Bukfenornas strålar omkr. 7. Stjertfenan distinkt. 
Omkring 4 arter tillhöra detta slägte, som har en mycket 
vidsträckt utbredning i tempererade haf både norr och söder 
om &quatorn. Till vår och Europas fauna hörer blott en art. 
1. Merlucius smiridus, RArisesQue ScHMALTzZ. 
Kummeln. 
Bakre ryggfenan och analfenan baktill högre. Munnen 
inuti och svalget samt gälkavitetens sidor svartaktiga. Sido- 
linien gråaktig eller gråbrunaktig och nästan rät. Bukfenorna 
äro hos den äldre honan knappt hälften så långa som hufvu- 
det, och räcka hos henne ungefär till halfva afståndet mellan 
deras fästen och anus, men de äro föga kortare än bröst- 
fenorna. 
1) Vegas färd kring Asien och Europa, förra delen, pag. 464—465. 
med figur. 
