Långan. 137 
äro proportionsvis längre än dennes och ungef. 1?/; ggr längre 
än de förra, då de hos torsken knappt äro 1!/, ggr längre än 
nämnda ben. Derjemte äro de baktill starkare vridna. Under- 
käken är längre och dess grenar smalare än torskens, med 
större postglenoidutskott. Gällocksapparatens ben likna i det 
allra närmaste dem hos torsken, men lockets bakre kant är 
grundare urbugtad. 1 öfvereusstämmelse med de längre käkarne 
äro tungbenshornen äfven längre än hos torsken. — OO. basi- 
branchiostegale är tjockare och mera långsträckt, nästan med 
form af en strumpläst. Svalgbenen äro lika dem hos torsken. 
— Kotorna likna i det närmaste dem hos torsken, men den 
l:sta har neuralbågen, sedd från sidan, upptill bredare, och 
flera (3—6) af de närmast följande kotorna hafva å sidorna af 
kroppen och till dels af nedre delen af neuralbågen en grop, hvari 
sitter ett tjockt och kort, utåt något utbredt refben. Kotornas 
antal är 64-—65, af hvilka 26—-27 äro bålkotor. Alla bål- 
kotorna, med undantag af den 1:sta, bära refben. — Post- 
temporalbenen äro gaffel- eller klykformiga, liksom hos torsken, 
men klykans undre gren är kortare och knappt hälften så lång 
som den öfre. Öfre nyckelbenet och nyckelbenet äro något bre- 
dare än dennes, och det senare jemförelsevis kortare och med 
den öfre ändens bakre hörn mera bakåt utstående. Skulder- 
bladet och korpbenet förete enahanda form med torskens. Bäcken- 
benen hafva samma utveckling som hos denne, men afvika der- 
igenom, att det inre utskottet vid bakre änden är längre än 
hos honom, och ungef. lika långt som det främre d:o. 
Långan har, så vidt kändt är, aldrig erhållits vid någon 
Svensk Östersjökust, men enligt Mösivs & Heincke (anf. st.) 
har den en och annan gång fångats i sydvestra Östersjön i 
Kielerbugten under vintern, i December och Januari månader. 
Både enligt vår erfarenhet och enligt hvad som anföres af S. 
Ninsson och N. O. MScHacErström!) förekommer den sällan i 
Öresund och blott i dess nordlige del, samt endast mindre och 
yngre individer. Utanför Öresund, i sydligaste delen af Katte- 
gat 1 närheten af Kullaberg 1 Skåne fås den deremot ej så 
sällan, ehuru icke ofta samt blott på större djup. I Bohusläns 
skärgård förekommer den temligen allmän, i synnerhet under 
efterhösten och vintern, men det är för det mesta blott yngre 
1) Physiogr. Sällsk:s i Lund 'Tidskr. 1838, 2:dra häft. pag. 302. 
