Birkelångan. 139 
Den är i allmänhet en bottenfisk och lär troligtvis, med 
undantag af leken, icke hålla sig 1 stim. De största förekomma 
på betydligt djup, der sådant finnes, på 80—150 famnars. Den 
är en mycket glupsk roffisk och lefver för det mesta af fisk, 
ehuru vi någon gång i dess ventrikel funnit större kräftdjur. 
P. Orsson!) har en gång i den funnit lemningar af digererade 
sjöstjernor. De sluka stundom ganska store fiskar, och en gång 
hade man i England funnit i en långas ventrikel en lax, som 
var 27 engelska tum lång, och R. Corrett uppgifver, att man 
i Norge en gång uti en långa påträffat en temligen stor och 
oskadad Chimera monstrosa. Den slukar i synnerhet smärre 
torskar samt diverse flundreartade fiskar. Den leker troligen på 
samma sätt som torsken, och på grund af de underrättelser, 
som Marm (anf. st.) erhållit af fiskare från Bohuslän, som fåu- 
gat längor på Jäderens bank, samt de iakttagelser, som denne 
författare sjelf gjort å en del långors äggsäckar, sannolikt långt 
ute i öppna hafvet och under slutet af April, hela Maj och 
början af Juni. De stora långorna fångas vanligen med så 
kallad storbacka på 30—100—150 famnars djup, och detta 
fiske är ofta ganska gifvande. Så uppgifver t. ex. G. v. YnLEN 
uti månadsbladet Fiskaren för 1878, N:ris 5 & 6, pag. 101, 
att under nämnda års såsom medelmåttigt ansedda bankfiske, 
på den så kallade Storeggens bank utanför sydvestra Norge, af 
13 Svenska fiskefartyg fångades 41,024 ”voger” långa. Den är 
en smaklig fisk, och bringas i handeln dels såsom torkad (spir- 
långa) och dels såsom saltad (kabiljå), och den kabiljå, som till- 
redes af långa, anses bättre än den af torsk och betales högre. 
Enligt Frascis Day anser man den i England bäst såsom saltad. 
2. Molva byrkelange (WarBaum). 
Birkelångan. 
Pannans minsta bredd mellan ögonen mycket mindre än 
ögonens vertikale diameter. Underkäken framskjuter framom 
nosspetsen.  Stjertfenan tvärt afrundad. Stjertens höjd strax 
framom stjertfenan innehålles omkr. 8 ggr i hufvudets längd. 
Färgen på kroppen och hufvudet hos de utvuxne ofvan och på 
1) Lunds Univ:s Årsskr. Tom. VIII. (Aftr.) pag. 8. 
