148 Slägtet Lota. 
Lota vulgaris, ÅA. GÖNTHER: Catal. of the Fishes in the British Mu- 
seum, vol. IV, pag. 359. — 1862. 
- C. TH. E. V. SIEBOLD: Die Siässwasserfische von Mittel- 
europa, pag. 73. — 1863. 
7 5 R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 115. — 1875. 
> I Linné, ÅA. W. MALM: Göteb:s och Bohusl:s Fauna, pag. 491 
— 1877. 
vulgaris, R. COLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 
1879—83; Christ. Vid. Selsk:s Forh. 1879, N:o 1, pag. 
67. — 1879. ; 
- 3 E. MoreAU: Hist. nat. des Poiss. de-la France, T. III, 
pag. 256. — 1881. 
& 5 FRANCIS DAY: The Fishes of Great. Britain & Ireland, 
Part. IV, pag. 308. — 1882. 
AENlOta, GöSTA SUNDMAN & O. M. REUTER: Finlands Fiskar, 
häft. IV) pag. il, pla = 1885: 
Dess allmänna svenska namn är Lake och enligt KRÖYER bär den 
samma namn i Norge. 
Beskr. Den blir ganska stor, och dess längd stiger till 
2 till 3 fot eller 600 till 900 mill. och någon gång troligtvis 
till mera, emedan dess vigt enligt ”Skand:s Fiskar” stundom, 
ehuru sällan, uppgår till 11 —15 skålpund. Oftast äro de ut- 
vuxne 17—22 tum dec.m. långe i mellersta Sverige och något 
mindre i de sydligare delarne af landet. — Den är af en medel- 
måttigt, d. v. s. ej synnerligen långsträckt kroppsform, och 
största kroppshöjden, öfver bukens midt eller början af 1:sta 
ryggfenan, innehålles, då buken ej är mycket utspänd, väl 53/, 
ggr 1 totallängden. Kroppen är framtill tjock, och störste 
tjockleken eller bredden, öfver locken, utgör mera än ?/; af 
största kroppshöjden. Baktill är den ganska starkt hoptryckt, 
men dess höjd aftager der långsamt och utgör ännu strax 
framom stjertfenan ungef. !/; af största kroppshöjden, och inne- 
hålles omkr. 3?,, ggr 1 hufvudets längd. Anus har sitt läge 
under början af 2:dra ryggfenan och ungef. midt emellan nos- 
spetsen och basen af de mellerste strålarne i stjertfenan. — 
Hufvudet är kort och bredt och, betraktadt från sidan, framtill 
trubbigt tillspetsadt och, sedt ofvanifrån, framtill föga afsmal- 
nande och med afrundad nosspets. Det är bredare än högt och 
har hjessan och pannan nedplattade och nosen ofvan plattkullrig 
och temligen tunn och nedtryckt. Nosspetsen skjuter framom 
spetsen af underkäken, och denne har under hakan en skägg- 
töm, som åtminstone är så lång som ögats horisontelle diameter. 
