150 Slägtet Lota. 
66 till 70 (vanligen 67—568) strålar, af hvilka den förste är 
mycket liten och de 5 förste icke äro grenige. Denna fena är sam- 
manbunden med den hud, som betäcker basen af den ytterste 
undre stödjestrålen i stjertfenan, men är för öfrigt väl skild 
från denna fena. — Bröstfenorna äro temligen stora, och deras 
längd innehålles omkr. 1!/, ggr i hufvudets d:o. Då de något 
utbredas, äro de af en bredt oval och baktill något snedt af- 
rund form. Deras strålar äro 19 till 21. — Bukfenorna, som 
äro fästade ett godt stycke framom bröstfenorna, och äro myc- 
ket kortare än de, äro bredt lancettformiga och hafva 6 strå- 
lar, af hvilka de 3:ne yttre hafva frie spetsar och den 2:dre är 
längst, men icke synnerligen starkt förlängd. — Stjertfenan, 
hvars längd är ungef. lika med bröstfenans d:o, är starkt af- 
rundad och har 35 grenige och ofvan 4 och nedan 5 icke gre- 
nige stödjesträlar. Alla fenorna äro inneslutna 1 en tjock hud. 
— Fjällen äro mycket små (de störstas längddiameter 2—2"!/, 
mill.) och i allmänhet af en rundad eller oval form, samt äro 
mycket tunna cycloidfjäll, och sitta icke spånlikt, utan mer 
eller mindre glest (på stjerten såsom vanligt närmast intill 
hvarandra), inbäddade i den slemmige huden. De äro olikstora, 
och ytterst små äro blandade med de normala. De hafva myc- 
ket tätt stående koncentriska, icke perlbandslika strimmor, som 
i den yttre kanten äro ojemna genom små tillspetsade utskott. 
De betäcka större delen af stjertfenan, och de andra vertikala 
fenorna vid basen mer eller mindre långt ut, och finnas äfven 
åa yttre sidan. af bröstfenornas bas. — Sidolinien är icke full- 
ständig, och upphör ungef. under början af den bakerste !/, 
eller !'/, af 2:dra ryggfenan, samt är rät och hvitaktig. — 
Färgen är något vexlande, och är stundom ljusare och stundom 
mörkare. I allmänhet företer den en marmorering af svarte 
eller svartaktige, stundom till mer eller mindre tydliga band 
sammanlöpande fläckar på en gulbrunaktig, eller gulgrönaktig 
eller ock grågulaktig botten. som på buken är ljusare, gråhvit- 
aktig, utan mörka fläckar eller med mindre tydlige sådane. 
Rygg-, anal-, stjert- och bröstfenorna å yttre sidan hafva äfven 
svartaktige fläckar på en botten, som är något ljusare än krop- 
pens bottenfärg. På 2:dra ryggfenan, analfenan och stjertfenan 
bildar den svartaktige färgen vanligen ett mer eller mindre 
bredt och ojemnt band långs kanten och äå den sist nämnda 
o 
vid spetsen. Bröstfevorna äro å inre sidan blåaktiga. På bakre 
