Laken. öl 
delen af stjerten bilda de svartaktige fläckarne ofta något otyd- 
liga tvärband. Stundom äro de mörke fläckarne så utbredde, 
att färgen synes nästan helt svartaktig'!), och stundom för- 
svinna de, så att färgen visar sig ljust grågulaktig, nästan utan 
marmorering. Bukfenorna ha samme färg som buken. Iris är 
skuggad af svartaktig färg, men har en smal guldfärgad ring när- 
mast den mörkblå pupillen. — Å Upsala Universitets zoologiska 
museum  förefinnes en färgvarietet, erhållen från Stockholms 
skärgård i Januari 1882. I friskt tillstånd var den öfver hela 
kroppen jemte hufvudet höggul eller nästan pomeransgul, med 
endast helt små, för det mesta glese och irreguliere svarte 
fläckar på ryggen och öfre delarne af kroppssidorna, och nästan 
inga sådane på fenorna, hvilka voro något blekare gula, med 
rödgule kanter. På buken och undre sidan af stjerten var fär- 
gen grågulaktig, med en ganska tät marmorering af svartak- 
tige fläckar, och från sidorna af bakre hufvudet gick genom 
hvartdera ögat till nosspetsen ett mörkt, brunaktigt band. Un- 
dre sidan af hufvudet företedde en svartaktig, mindre tydlig 
marmorering på en grågulaktig botten. TIris grågul. 
Skelettet. I öfverensstämmelse med den mera nedtryckte 
och platte formen i allmänhet hos hufvudet å fisken är det 
fasta kraniet af en nedplattad form och lägre än långans d:0. 
Dess höjd utgör icke !/; ar dess bredd. Sidonackbenens ledytor, 
för. artikulationen med de främre ledutskotten på den 1:sta 
kotan, utskjuta något längre tillbaka än bakre kanten af basilar- 
benet. Öfre nackbenet begränsar nackhålet upptill, och det 
är på öfre sidan af hjernskålen helt och hållet nedplattadt och 
utan spår till den låge och nedtryckte rygg, som det derstädes 
har hos långan. Detta bens bakre vertikala utskott är tjockt 
och långt utskjutande bakåt. De gropar, som förefinnas å öfre 
sidan af hjernskålens sidodelar mellan ossa epoticum, pteroticum 
& parietale, äro grunda. OO. opisthoticum är mindre än o. 
prooticum, och vid detta senares främre kant är en öppen bugt, 
liksom hos torsken. O. pterotica äro vingformigt utbredda å 
yttre sidokanten. Pannbenen äro icke sammansmälta. Ali- 
sphenoidbenen äro små och mycket mindre än hos långan, der 
de äro stora. Plogbenets främre pilformige ände har sidout- 
1) Enligt Skandinavisk Fauna lär den i insjöar med torfbotten blifva 
svartaktig. 
