Matfaren. 5 201 
Matfaren förekommer, så vidt hittills kändt är, icke i de 
delar af Östersjön, som gränsa till Sveriges kuster, men fångas 
enligt MöBivs & HeiscKE enstaka i Kielerbugten, och är i syd- 
vestra delen af Östersjön utbredd så långt öster ut som till den 
Mecklenburgska kusten. Den sydligaste lokalen för dess före- 
komst vid Sveriges vestra hafskust är Öresund, der den dock 
både enligt Skandinavisk Fauna och N. O. SCHAGERSTRÖM (anf. 
st.) är sällsynt. Norr om Öresund skall den enligt den förra 
i trakten af Kullaberg icke så sällan fångas i torskgarn under 
efterhösten, då stundom 3 till 4 stycken erhållas i ett och samma 
garn. I Bohuslänske skärgården förekommer den både enligt 
Skandinavisk och Göteb:s och Bohusl:s Faunor och enligt vår 
egen erfarenhet icke sällan, och träffas der enligt Marnm på berg- 
botten på 5 till 12 famnars djup bland alger, samt oftast invid 
mer eller mindre stupande bergväggar. Oftast erhålles den der- 
städes i hummertinor. — Enligt R. Correrr (anf. st.) är den 
icke sällsynt vid Norges södra och vestra hafskuster, åtminstone 
upp till Trondhjemsfjorden. — För öfrigt förekommer den söder 
ut till kusterna af England, der den dock är temligen sällsynt, 
samt till norra kusten af Frankrike, der den är mycket säll- 
synt, och den förekommer knappt vid Frankrikes vestra kust. 
Den har således en inskränkt geografisk utbredning, och har 
sitt egentliga hem 1 närheten af Skandinaviens kuster. 
I afseende på dess lefnadssätt känner man endast, att den 
är trög och föga liflig i sina rörelser samt är en bottenfisk, 
som håller sig på mindre djup på tångbevuxen bergbotteu, der 
den döljer sig bland tången. Den lefver företrädesvis af Echi- 
nodermer, i synnerhet Asterider och Ophiurider men äfven Echi- 
nider, samt derjemte af småfisk, t. ex. Anmodytes, och kräft- 
djur, blötdjur samt maskar: således af diverse olika slags hafs- 
djur. Till sönderkrossning af Echinodermerna äro de trubbiga 
svalgtänderna lämpliga. Enligt den i ”Skandinaviens Fiskar” 
anförda iakttagelsen i Juli månad af. 2:ne individer, som med 
lekande åtbörder närmade sig stranden ända intill en brygga 
och på 1!/, alns djupt vatten, är det sannolikt, att dess lek in- 
träffar under högsommaren i nämnde månad, hvilket också upp- 
gifves af R. CovcH, enligt Francis Dar. Den värderas icke så- 
som födoämne, emedan den har en obehaglig lukt, ehuru dess 
kött enligt Horrzere är hvitt och läckert. 
