252 Slägtet Macrurus, 
tillspetsad flik eller utvidgning. Båda nyckelbenens nedre än- 
dar äro genom brosk löst förenade med hvarandra. Skulder- 
bladet och korpbenet äro små, men till formen något liknande 
dem hos torsken, och scapularfenestran är omsluten af båda. 
Korpbenets nedre utskott är mindre än det hos torsken, sant 
smalt och stafformigt, och är med sin nedre ände fästadt å 
inre sidan och nära bakre kanten af nyckelbenet långt ofvan 
dettas midt. Postelavicularbenet är långt, smalt och bakåt till- 
spetsadt samt refbenslikt, och liknar mycket det hos torsken. 
Dess inre ände är hoptryckt och nästan jemnbred, och dess yttre, 
tillspetsade ände är trind, samt räcker bakom bröstfenans midt. 
Bäckenbenen äro temligen små och något lika dem hos torsk- 
familjen, men äro litet längre än dessa. De äro något båg- 
böjda inåt, framåt afsmalnande och med den främre änden, der 
de äro medelst brosk löst förenade med hvarandra och med 
nyckelbenen, snedt afhuggen. Å inre sidan hafva de baktill ett 
inåt rigtadt, trubbigt tillspetsadt utskott, och båda äro äfven 
med spetsarne af dessa utskott löst förenade medelst brosk. 
Deras längd är 40 mill. 
Fabricius” Långstjert är en högnordisk djupvattensfisk, som 
aldrig erhållits i närheten af någon Svensk kust, och enligt 
Corrert äfven vid Norge endast tillhör dess nordligaste fjärdar 
inom Finmarken, der den knappt går så långt söder ut som till 
hafvet vid Tromsö. Enligt nämnde författare fångas den med 
”lina” eller backa under loddefisket, och således i synnerhet 
under vårmånaderne, men sällan i större antal. Somliga år 
synes den dock vara talrikare än under andra, och den uppgafs 
således hafva blifvit fångad i icke ringa antal under våren 
1876 - vid fiskestationen Kjelmö 1 Varangerfiorden. I allmän- 
het erhålles under hvarje år ett eller annat exemplar. Denne 
fisks förekomst vid Norske Finmarken har först blifvit upp- 
dagad af Prof. S LovéÉs, som från Hammerfest hemförde exem- 
plar af den år 1839. -- Utom vår Skandinaviska nord före- 
kommer den vid nordöstra kusten af Norra Amerika samt vid 
Grönland, hvarifrån den först för vetenskapen blifvit bekant- 
gjord af O. FaBricius (anf. st.), som dock förvexlade den med 
den af följande slägtet. Enligt denne förf. förekommer den endast 
i djupa fjärdar vid Sydgrönland. Enligt JorvaAn & GILBERT är 
den vid N. Amerikas nordöstra kust utbredd ända ned till 
