262 Slägtet Coryphanoides. 
relsen mellan dessa mått, är det i synnerhet anmärkningsvärdt, 
att hos honan nosspetsen icke framskjuter så långt framom 
munnen som hos hanen, och att den senare har lika stora ögon 
som den förra, ehuru han är mindre. Kroppsformen är, liksom 
hos arterna af föregående slägte, särdeles egen, men till följd 
deraf att hufvudet är jemförelsevis kortare och trubbigare, synes 
kroppen i sin helhet framtill klumpigare än hos dem, men 
den utlöper baktill, liksom hos dem, uti en mycket lång och 
slutligen ytterst smal stjert, utan egentlig stjertfena. Både 
hufvud och kropp äro ganska starkt hoptryckta, och kroppen 
är bakåt å stjerten allt mer och mer hoptryckt och tunn, så 
att den vid stjertspetsen knappt är 1 mill. tjock. Den aftager 
från början af 1:sta ryggfenan allt jemnt äfven i höjd bakåt, 
så att stjertspetsens höjd är föga större än 1 mill. Hos honan 
aftager kroppen i höjd bakåt bakom analfenans början hastigare 
än hos hanen, derigenom att främre delen af analfenans bas är 
starkare uppstigande hos henne än hos honom. Kroppen är 
framtill vid ryggkanten tjockare än långs basen af analfenan, 
der den är ganska tunn. Mellan nacken och 1:sta ryggfenan 
är ryggen afrundad, men bakom denna fena har den mellan 
den och 2:dra ryggfenan en grund långsgående fåra, och den 
främre delen af sist nämnda fena ligger i en fortsättning af 
denna fåra. Anus är belägen långt fram, något bakom den ver- 
tikala linie, som drages genom 1:sta ryggfenans slut, och långt 
framom samma linie genom 2:dra ryggfenans början, och af- 
ståndet mellan mnosspetsen och anus innehålles väl 41!/, ggr i 
totallängden — Hufvudet är stort, ehuru temligen kort, och 
dess längd innehålles omkr. 6 ggr i totallängden. Det är vis- 
serligen tjockt, men dock ganska hoptryckt, så att dess störste 
tjocklek blott utgör ungef. ?/, af dess största höjd. MSedt från 
sidan, är det baktill ganska högt och framtill något afsmal- 
nande samt mycket trubbigt, med nosens öfre profil konvex, 
med nosspetsen mycket kort, men mera framstående på hanen, 
och med främre noskanten, mellan nosspetsen och munnen, snedt 
afhuggen eller snedt stupande nedåt och bakåt, samt mera rigtad 
bakåt på det mindre (hanen) än det större exemplaret. Från nos- 
spetsen utgå 3:ne trubbige och föga sträfve ryggar, af hvilka 
en går långs midten af nosens öfre sida och upphör midt öfver 
ögonen, och af de andre 2:ne går en å hvardera sidan af nosen 
upptill och böjer sig uppåt ofvan näsborrarne samt förenar sig 
