Hälleflundran. 25 
Det händer någon gång, men mycket sällan, att man er- 
håller exemplar, hvars venstra sida är ögonsida, eller så kallade 
afviga exemplar. 
Skelettet. Å det fasta kraniet äro nackbensapparatens ben 
nästan helt och hållet symmetriska, och äfven de närmast framom 
denna apparat varande benen äro till en del temligen symme- 
triska och i mindre grad påverkade af den vridning åt höger, 
som egt rum i den främre delen af kraniet. Basioccipitalbenet 
är åa undre sidan helt och hållet täckt af parasphenoidbenets 
bakre ände. WNidonackbenen, som äro försedda med fullständige 
och slutne ledknappar, för artikulationen med 1:sta kotan, och 
utskjutande väl så långt tillbaka som basioccipitalbenet, om- 
sluta helt och hållet nackhålet. Öfre nackbenet är genom ossa 
epotica långt afskildt från sidonackbenen, och har sitt läge 
helt och hållet på hjernskålens öfre sida, och visar framtill nå- 
gon snedhet, då det åt höger om kölen är större och sträcker 
sig längre fram än åt venster. Långs dess öfre sida och mera 
åt venster är en åt sist nämnda håll böjd köl, som fortsättes 
af en skarpare sådan långs öfre sidan af det venstra pannbenet. 
Ossa cepolica äro stora och symmetriska och sammanstöta med 
hvarandra ofvan nackhålet och bakom öfre nackbenet. Deras 
bakre utskott äro rigtade ut åt sidan och sträcka sig knappt 
så långt tillbaka som sidonackbenens ledknappar, och mellan 
dessa utskott och ossa pterotica är en djup grop. De sist 
nämnda benen hafva såsom vanligt sin bakre del slutande med 
ett hoptryckt och temligen tunnt, bakåt och utåt rigtadt ut- 
skott, som dock är kort och sträcker sig knappt så långt till- 
baka som de nämnda utskotten å o. epotica. Äfven o. ptero- 
tica äro symmetriska, och samma förhållande är det med ossa 
opisthotica, som äro temligen små och med vanligt läge. Mel- 
lan dem och ossa prootica är en af benhinna utfyld öppning, 
hvilken sträcker sig ned mellan sist nämnda ben och sidonack- 
benen, och uppåt till o. pterotica. ÖOssa prootica äro äfven 
symmetriska och af jemförelsevis icke betydlig storlek, men för 
öfrigt af vanlig beskaffenhet. Framom dem är ett hål, som 
framtill begränsas af alisphenoidbenen. Össa sphenotica äro 
osymmetriska deruti, att det högra sträcker sig längre fram än 
det venstra. Hvartdera har en djup ledgrop, för artikulationen 
med den främste ledknappen på hyomandibularbenet, och ofvan 
denne ledgrop är ett utstående utskott, som på det högra sitter 
