292 Slägtet Hippoglossus. 
och hoptryckta. O. basibranchiostegale har formen af en lie 
med sitt skaft, med den skilnad, att dess egg eller tunnaste 
kant är rigtad utåt och bakåt, så att liens rygg fått sitt 
läge der eggen. eljest är belägen. Detta ben är fullt symme- 
triskt. — Kotornas antal är 50—51, och af dessa äro 16 bål- 
kotor. Såsom vanligt hos flundrefiskarne, begränsas bålen och 
bukhålan baktill genom en särdeles stor hemaltagg å 1:sta 
stjertkotan och ett mycket stort och egendomligt formadt och 
transformeradt interspinalben (”postabdominalben”), med en 
framåt rigtad tagg i nedre änden, och beläget vid analfenans 
början samt med sine bakåt vikte sidokanter omfattande de 
följande främre normala interspinalbenen. 1:sta kotan, hvars 
kropp är kortare än den på de följande kotorna, har orörlig 
neuralbåge, och den och den 2:dra sakna tydliga sidoutskott. 
För öfrigt utmärka sig kotorna i allmänhet genom särdeles 
långe neuraltaggar, och stjertkotorna utmärka sig derjemte ge- 
nom likadana hemaltaggar. Då dertill kommer, att interspi- 
nalbenen äfven hafva en ovanlig längd, är denna byggnad i 
harmoni med och grundläggande för den desse fiskar utmär- 
kande höge kroppsformen. — Främre extremiteternas ben äro 
i det allra närmaste symmetriskt bildade. Högra posttemporal- 
benet är litet bredare än det venstra. Båda äro korta och 
gaffelformiga eller klykformiga, med den undre grenen mycket 
kort och genom brosk förenad med o. opisthoticum. Båda öfre 
nyckelbenen äro lika och af vanlig beskaffenhet. Båda nyckel- 
benen äro äfven i det närmaste lika, men det högra är nedtill 
litet bredare. Upptill äro båda temligen smala, och der ej så 
utbredda som hos torskfiskarne. De äro der nästan jemnbreda. 
Nedtill hafva de den yttre utstående lamellen bred. Scapular- 
fenestran är helt och hållet omsluten af scapulan. Korpbenet 
har ett långt och smalt nedskjutande utskott, men detta räcker 
dock icke till nyckelbenets nedre ände. Båda nyckelbenen äro 
nedtill löst förenade. Bäckenbenen äro små, baktill utbredda 
och framtill smala, tillspetsade och något böjda, samt löst för- 
enade med nyckelbenen och sins emellan. De hafva baktill i 
inre hörnet ett temligen långt bakåt rigtadt utskott, som äfven 
på benens öfre sida vid inre kanten bildar en fri kant och ett 
litet uppstående utskott eller spets. 
Hälleflundran förekommer icke i de östre delarne af Öster- 
sjön eller i närheten af Svenska Östersjökusterna, men hon er- 
