294 Slägtet Hippoglossus. 
man i dess ventrikel stundom träffar lemningar af fiskar, som 
icke -äro bottenfiskar, och t. o. m. simfåglar (Alca torda, en- 
ligt Corrertt). De större och äldre söka i allmänhet större djup, 
och fångas stundom med ”lina” eller storbacka eller ock med 
stora ståndkrokar (vid norra Norge) på 80—100 famnars djup 
eller t. o. m. ännu djupare. Enligt A. W. Mam fångas de 
större i Bohuslänska skärgården i allmänhet icke på mindre 
djup än 25 famnar, och allmännast i Januari —April månader, 
ehuru för öfrigt året om; men de mindre träffas ofta på myc- 
ket grundare vatten, och erhållas i skäddegarn och på kolje- 
backor på 8 till 25 famnars djup, och små exemplar fångas 
stundom nära intill, stranden på 4 till 5 famnars djup. Den 
älskar 1 allmänhet bergig och stenig botten. I Skandinavisk 
Fauna anföres i afseende på dess lefnadssätt, att den, liksom 
andra flundrefiskar uppehåller sig mest vid Rafsbottnen, men 
längre ut från land och på mycket större djup, än någon annan 
af samma familj. ”Hon säges i synnerhet ha sitt stamhåll vid 
sådana ställen på djupet, der ådror med sött vatten öppna sig. 
Dessa ställen, som af Norske Fiskarena uppsökas genom att 
”taga met”, har jag hört af dem benämnas Hällir (hålor), och 
de mena, att hon af sitt uppehåll vid dessa fått namnet Hälle- 
flynder, och deraf kommer Svenska namnet Hälleflundra”. -— 
Den är en glupsk roffisk!), och den slukar företrädesvis fiskar 
och kräftdjur och af dessa i synnerhet sådana, som hålla sig 
vid bottnen, men någon gång har man i dess ventrikel, såsom 
redan blifvit anfördt, träffat fåglar, och stundom äfven blötdjur 
och polypdjur, så att dess födoämnen bestå af diverse olika 
djur. — Enligt A. W. Maims iakttagelser har den vid Bohus- 
län flytande rom och är lekfärdig i Februari —April. Hos en 
hona af 7 lispunds vigt vägde romsäckarne 9 skålpund, och 
hos ett exemplar af 16 lispunds vigt beräknade nämnde för- 
fattare romkornens eller äggens antal till 3,500,000. — De, 
som icke äro mycket stora, hafva ett fast, fint och välsmakande 
kött, som ofta och med rätta anses för en läckerhet, men som 
icke lär lämpa sig för saltning. I Norge ätes den stundom 
torkad och okokt under namn af räkling. Den fångas i all- 
1) KRÖYER fann i ventrikeln hos en hälleflundra, som var 7 fot lång, 
3:ne store torskar, som tillsamman vägde åtminstone 40 skålpund. 
