298 Slägtet Hippoglossoides. 
betäcka fenorna långt ut. -—— Sidolinien är nästan rät och sän- 
ker sig så småningom något ofvan och strax bakom bröstfenan. 
— Färgen är på ögonsidan mörkt gråbrun eller ock gulbrun- 
aktig, samt på blindsidan obetydligt ljusare. 
Lilla Hälleflundran är hufvudsakligen en arctisk art, och 
har inom vår Skandinaviska nord endast erhållits i närheten 
af Finmarkens kuster. Der torde den dock enligt Corrert icke 
vara så synnerligen sällsynt och är utan tvifvel stationär, samt 
är känd af fiskarena, ehuru den sällan erhålles, och endast ett 
ringa antal exemplar blifvit tillvaratagna. Den är en rigtig 
djupvattensfisk, och har vid vår nord anträffats på mellan 200 
och 450 famnars djup. Under den norska Nordhavsexpeditionen 
erhölls den 215 kilometer sydvest om Beeren Eiland på det 
sist uppgifna djupet. Oftast har den erhållits i Varangerfjorden 
och vid Vardö. — För öfrigt förekommer den vid Grönland, 
hvarifrån den först blifvit känd, och äfven der är den en djup- 
vattensfisk, som enligt Fagriciws håller sig 1 de djupaste fjordar 
och i allmänhet på större djup än den vanliga hälleflundran. 
Den skall derstädes, enligt nämnde författare, på de ställen der 
den förekommer, uppträda 1 temligen stor mängd och vara 
långt talrikare än den senare arten. Från Grönland är den 
utbredd söder ut till nordöstra kusten af N. Amerika, der den 
går ned till Cap Cod, enligt Jorvan & GinBert. Enligt FaBrr- 
cs lefver den af fiskar och kräftdjur, och bland de förra upp- 
räknar han Gadus ogak, RBicHArRpson (G. barbatus, FABRICIUS), 
Cottus scorpius, Ammodytes lancea (ÅA. tobianus, FaBr.) och 
Mallotus villosus. 
II. Slägtet Hippoglossoides, Gorrscre. 1835. 
(Die seeländischen Pleuronectes-Arten; Archiv fär Naturgeschichte, 
von Wiegmann, 1:er Jahrg. 2:er Bd. pag. 164. — 1835). 
Högra sidan i allmänhet ögonsida. Ryggfenan börjar 
öfver öfra ögat, stundom öfver dess främre kant, och både den 
och analfenan väl skilda från stjertfenan. Framom anal- 
fenan är en analtagg. Munnen stor, beväpnad med små och 
i enkel rad sittande samt på båda sidor lika utbildade tänder 
endast på öfver- och underkäken, och saknande tänder på 
