318 ; Slägtet Bothus. 
kommande, ehuru den blifvit anträffad vid norra sidan af Lo- 
foten. Den erhålles emellertid enligt den samme icke vid Norge 
i någon mängd, utan man fångar blott enstaka exemplar i garn. 
— För öfrigt förekommer den söder ut till kusterna af Eng- 
land, Frankrike, Spanien och Portugal, och går in i Medel- 
hafvet och är der utbredd till Italien, Adriatiska hafvet, Grek- 
land och Turkiet, och skall enligt STEINDACHNER t. 0. m. före- 
komma i Svarta Hafvet, emedan enligt honom Bothus maco- 
ticus (Parnuas) med den är synonym. Den förekommer således 
vid alla Europeiska hafskuster, med undantag af de allra nord- 
ligaste, emedan den icke förefinnes 1 Ishafvet. 
Den uppehåller sig gerna på sandbotten eller sandblandad 
dybotten, under den blidare årstiden på 7 till 20 famnars och 
under den kalla årstiden på något större djup. Den, såsom de : 
andra flundrorna, gräfver ned sig i bottnen och har blott en 
del af hufvudet med ögonen uppe, då den lurar på rof. Den 
lefver företrädesvis af högre kräftdjur, men den tager äfven 
smärre fiskar, såsom strömming och småsill, samt diverse lägre 
hafsdjur och bland dem t. o. m. tagghudingar (Echinodermer). 
Den är ganska glupsk, och P. Orsson!) har hos ett fullvuxet 
exemplar t. o. m. funnit en stor kolja. Dess lek inträffar en- 
ligt Skandinavisk Fauna och enligt Göteborgs och Bohusläns 
d:o i Maj och Juni. Dess ägg äro små och mycket talrika. 
R. Correrr har hos ett 775 mill. långt exemplar räknat 1,056,000 
romkorn, och Francis Dar anför en räkning af BoucKLAnp af 
14,311.200 sådana hos ett exemplar, som vägde 23 skålpund 
Äggen kläckas utan tvifvel i hafsytan, och de nykläckte un-. 
garne hålla sig vid denna simmande såsom vanlige fiskar. FRAN- 
cs Dayr anför en iakttagelse, enligt hvilken ungar, som varit 
instängde i Southport Aquariet under 2!/, år växte till en vigt 
af 10 skålpund, och efter ytterligare 2:ne år hade de ernått en 
vigt af 20 skålpund. Detta är en jemförelsevis snabb växt. — 
Denna art anses af de fleste för att vara den smakligaste af 
alla flundrefiskarne, och hålles derför ofta 1 högt pris. Enligt 
hvad vi erfarit äro de exemplar, som fångas i Östersjön, i detta 
afseende icke jemförliga med dem från Vesterhafvet. I Skan- 
” 
1) Iakttagelser öfver skandinaviska fiskars föda; Lunds Universitets 
Årsskrift, Tomen VII, 1871, särsk. aftr. pag. 10. 
