324 Slägtet Bothus. 
afbildningar, som A. W. Maiwm!) lemnat. Det högra eller 
vandrande ögat sitter hos den minste redan på den öfre kon- 
kave kanten af hufvudet, framom men intill främre änden af 
ryggfenan, dock så, att dess pupill är rigtad något åt höger 
och att en del af det är qvar på högra sidan, hvadan det sy- 
nes mera från denna än från den venstra d:o. Ehuru desse 
ungar således länge legat i sprit, äro de dock ännu till en del 
genomsigtige, och vi hafva derigenom kunnat erfara, att an- 
sigtsbenen äro redan under tiden för ögats vandring rätt väl 
utbildade, fastän Acassiz påstår, att de då ännu äro broskartade 
och följaktligen föga utvecklade; men vi hafva deremot iakt- 
tagit, att ett par andra ben, som stå i det närmaste samband 
med ögats vandring utomkring, äro mindre utbildade än man 
förmodat, och att derigenom det vigtigaste af de af STEENSTRUP 
emot denna vandring anförda argument är undanröjdt, nemli- 
gen det, att om ögat dervid skulle gå utomkring pannbenet, 
såsom AGassiz uttryckligen sagt, skulle ögonnerven komma att 
ligga utomkring detta ben, hvilket den naturligtvis icke kan 
göra och icke heller gör. Vi hafva nemligen iakttagit, att det 
högra pannbenet och det högra sidosilbenet (”forpandeben” STEEN- 
srrRUP), eller de, som äro belägna på det vandrande ögats sida, 
då äro jemförelsevis mindre utvecklade än de på den motsatta 
venstra sidan, samt äro så långt skilda från hvarandra, att 
detta öga fått plats mellan dem, och att följaktligen intet af 
dessa ben förorsakadt hinder hvarken för ögats eller dess nervs 
öfvergång från den högra till den venstra sidan i verkligheten 
förefinnes. Det högra pannbenet, åtminstone dess högre och 
större del, slutar bakom ögat genom en jemn och tydlig samt 
framtill konvex eller afrundad kontur, och det högra sidosil- 
benet företer framom ögat en tydlig jemn vertikal kant, och 
det slutar nedtill med en något litet bakåt böjd spets. Under 
ögat förefinnas endast mjuka hinnor, genom hvilka ögonnerven, 
som är lång, går i början framåt och derefter böjer sig rätt 
1) Kongl. Sv. Vetensk. Akad:s Handl. Bd. 7, N:o 4, pag. 21—23, 
tafl. I, fig. 7—9. — Denne författare har sedermera (Göteb:s och Bohusl:s 
Fauna, p. 514 & följ.) beskrifvit ännu mindre ungar, af hvilka en blott 
var. 8 mill. lång och hade ögonen nästan symmetriskt bilateralt belägna, 
samt den heterocerca stjertfenan upptill försedd med en särskild lob, i 
hvilken chordan ingick. 
