Släthvarfven. S20 
upp till ögat. Denna försening af de nämnda benens utveck- 
ling står utan tvifvel i samband med det förhållandet, att på 
den fullt utbildade fisken det högra pannbenet på högra sidan 
ej går så långt fram som det venstra, och att det högra sido- 
silbenet fått en starkare utbildning än det venstra. Hos denne 
unge är det venstra pannbenet, som egentligen bildar mellan- 
balken mellan båda ögonen, fullständigt och förenadt med det 
venstra sidosilbenet. Hos en något större unge (af de samme) 
som är 20 mill. lång och 9!/, d:o hög, sitter öfra ögat ännu 
på den öfre urbugtade kanten af hufvudet, men det har redan 
till större delen kommit öfver på venstra sidan, och dess pupill 
är rigtad något åt venster, och den främste änden eller spetsen 
af ryggfenan skjuter fram öfver ungef. den bakerste 1/, af ögon- 
globen. Äfven på detta exemplar är ännu det högra pannbenet 
skildt från det högra sidosilbenet, och upptill är afståndet dem 
emellan ungef. lika stort som ögats längddiameter, men nedtill 
är det något litet mindre, emedan sidosilbenets nedre bakre 
spets är något mera utdragen bakåt under den främre delen af 
det nämnda ögat. Det högra pånnbenets främre kant är ojemnt 
afrundad, och den hud, som här betäcker hufvudets högra sida, 
äfvensom de under den varande hinnorna synas vara tjockare 
och mindre genomsigtiga, och betäcka ögonglobens högra sida 
helt och hållet. Ett stycke under ögat synes en långs hufvu- 
dets midtellinie gående benstat, hvilken utgöres af parasphe- 
noidbenet och plogbenet. Hos en unge från Bohuslän, hvars 
totallängd är 24 mill. och största kroppshöjd 111!/, d:o, har 
ögat kommit öfver på venstra sidan, och den har pupillen starkt 
rigtad åt venster, ehuru ögats öfre del synes genom väfnaderna 
från högra sidan. Den främre änden af ryggfenan sträcker sig 
fram ungef. till midten af ögat. Den mörke pigmenteringen 
på den högra eller blindsidan har blifvit glesare och pigment- 
fläckarne mindre. Hos detta exemplar går det högra sidosil- 
benets bakre kontur icke vertikal, utan något sned uppifrån 
nedåt och bakåt, och dess nedre bakre spets är utdragen till en 
smal benstaf, som går höger om det öfra eller öfverflyttade 
ögats nedre kant tillbaka ända till det högra pannbenets främre 
trubbvinklige kant, med hvilken denne staf ännu är blott 
rörligt förenad. Här först hafva vi således början till den 
store och tjocke vägg, som hos den fullbildade fisken upptill 
omsluter det öfra ögats ögonhåla, och som, såsom redan blifvit 
