328  Slägtet Bothus. 
kusten af Blekinge såsom förekommande i trakten af Karlshamn. 
Detta är, så vidt man hitintills känner, den östligaste lokalen 
för dess utbredning i Östersjön. Då Frscnxr!) uppgifvit, att den 
finnes sällsynt i Finske Viken, beror detta utan tvifvel på nå- 
got misstag, emedan den upptages icke af Mera bland Finlands 
fiskar. I Öresund fås den enligt Skandinavisk Fauna ej sällan, 
men N. O. ScHaGerström?) och CO. P. ÅSTRÖM ?) uppgifva, tb 
den derstädes är fåtalig eller sällsynt. Vår egen erfarenhet 
öfverensstämmer emellertid med den i Skandinavisk Fauna lem- 
nade uppgiften. I sist nämnda arbete uppgifves, att den i syd- 
ligaste delen af Kattegat vid Kullaberg oftare fångas än pigg- 
hvarfven, och att den derstädes blir större än i Östersjön, 
hvarest den knappt blir en fot eller 300 mill. lång. Enligt 
Göteborgs och Bohusläns Fauna är den allmänt utbredd 1 Göte- 
borgs och Bohusläns skärgårdar, men fångas ingenstädes talrikt, 
utan jemförelsevis blott i mindre antal, ehuru oftare än pigg- 
hvarfven. Enligt C. Cepverström?) är den äfven allmän 1 norre 
delen af Bohusläns skärgärd i trakten af Strömstad, och kallas 
derstädes, såsom ofvan är anfördt, sandhvarf. — Enligt R. Cor- 
LETT förekommer den temligen talrik i Christianiafjorden, hvarest 
den fångas i synnerhet under hösten, och den förefinnes för öf- 
rigt vid Norges södra och vestra kuster, och går vid de senare 
sannolikt åtminstone upp till Bergen, men dess utbredning emot 
norden derstädes är enligt nämnde författare ännu icke med 
säkerhet känd. — Söder ut förekommer den vid kusterna af 
England, Frankrike, Spanien och Portugal samt är vida utbredd 
i Medelhafvet. Francis Day säger, att den är 1 synnerhet tal- 
rik vid Englands södra kuster, och Morzav uppgifver, att den 
vid Frankrikes kuster fås i större mängd än pigghvarfven, och 
han anför en varietet från Medelhafvet, som har de främste 
strålarne i ryggfenan mindre grenige än vanligt. 
Den söker i allmänhet sandig eller sandblandad botten (så 
kallad skäddesand, enligt Marnm) på 6 till 16 till 20 famnars 
djup, och fångas der vanligen med skäddegarn. Mindre exempl. 
1) Zoolog. Garten, XVI Jahrg. 1875, pag. 289. 
2) Physiogr. Sällsk:s i Lund Tidskr. 2:dra häft. 1838, p: 312. 
38) Några iakttag. rörande de Vertebr. djur, som förekomma i tr. af 
Lomma, p. 31. 
4) Öfvers. af K. Vet. Ak:s Förh, 1876, N:o 4, pag. 66. 
