Glashvarfven. 347 
fält, då deremot de å blindsidan äro utan taggar. Alla äro 
tunna transformerade cycloidfjäll eller, om man så vill, ctenoidfjäll, 
af en irreguliert rundad eller rundadt oval, eller ock rundadt 
rhomboidisk eller oval form, med mycket tätt stående koncen- 
triska strimmor och med ganska talrika radiära d:o å den in- 
stuckne änden. Kärnan är stundom central och stundom be- 
lägen nära den frie änden. Den instuckne ändens kant är vanligen 
ojemn och bugtig, och den frie änden är afrundad eller ock 
trubbvinklig. Den störste diametern å blindsidans störste fjäll 
är 3!/, mill. och å dem är kärnan oftare stor och central. 
Deras frie ändes kant är slät och saknar helt och hållet spår 
till taggar. På ögonsidan sträcka sig fjällen långt ut emot 
spetsarne af de vertikala fenornas strålar, blott med undantag 
af de allra främste strålarne i rygg- och analfenorna, och de 
sträcka sig äfven å denna sida ett godt stycke ut på brösttenans 
strålar. På blindsidan äro de utbredda långt ut på stjertfenan, 
men saknas å en betydlig del framtill å rygg- och analfenorna 
äfvensom å bröstfenan. — Sidolinien bildar en stark och jemn 
båge öfver bröstfenan och går derefter rät långs ryggraden till 
stjertfenan. — Färgen på ögonsidan är ljust gulbrunaktig eller 
ock grågulaktig, i friskt tillstånd med ett svagt violett skim- 
mer, och med någre mer eller mindre tydlige mörkare skugg- 
ningar eller molnfläckar. Fenorna äro något ljusare. Iris är 
guldgul närmast pupillen. Fisken är dessutom så genomsigtig, 
att man, då den hålles emot dagen, tydligen kan se både ben 
och inelfvor. (Hufvudsakl. v. DögBen & Kores). Blindsidan 
är hvit. Färgen företer för öfrigt någon vexling. Marim anför 
derom: Kroppens venstra sida är öfver allt ljusrödaktigt lergrå, 
med 9 svartaktige skuggningar på ryggfenan och 6 på anal- 
fenan, af hvilka de bakre äro mörkast. Stjertfenan har ett par 
dylike vid slutet af förste tredjedelen och tre öfver hvarandra 
på midten af dess längd, hvilka båda serier bilda ett slags tvär- 
band. Här och der på kroppen, i synnerhet bakom midten, 
äro svartaktige meleringar, uppkomna derigenom att fjällen på 
sådana ställen hafva brunsvarte bakre kanter. Bröstfenan har 
samme grundfärg som kroppen, utom siste strålen, som är hvit 
och opaliserande. 
Glashvarfven tillhör icke Sveriges Fauna, men den har en- 
ligt Marx (anf. st.) en gång. d. 20 April 1868, blifvit tagen 
med vad vid Skagen på 6—7 famnars djup. och det synes der- 
