264 Slägtet Pleuronectes. 
jestrålar. — Fjällen äro glesa och icke spånlagda, och gle- 
sare på blindsidan än på ögonsidan, samt äro små och tunna 
cycloidfjäll af vexlande form: dels rundade, dels ovala, dels 
ovalt fyrkantiga, dels elliptiska och dels nästan njurformiga. 
De störstas störste diameter är hos stora äldre exemplar något 
öfver 2 mill. De hafva å ögonsidan vanligen kärnan närmare 
den frie änden, samt tätt stående koncentriska strimmor och 
från kärnan utgående talrika, ehuru något glesare radiära fåror, 
och utmärka sig derigenom, att dessa fåror ofta upptaga större 
delen af fjället. Vanligen förete de intet spår till taggar, men 
stundom anträffas vid våra södra och vestra hafskuster röd- 
spättor, hos hvilka ögonsidans fjäll i mer eller mindre grad, i 
synnerhet de på hufvudet, äro i den frie bakre kanten väpnade 
med taggar (stundom 10—12 och stundom blott 2—6), hvar- 
igenom nämnda sida kännes mer eller mindre sträf!). Dessa 
rödspättor öfverensstämma för öfrigt fullkomligt med de van- 
liga, och öfvergångar dem emellan förefinnas. På kroppens 
båda sidor är fjällbetäckningen utbredd öfver allt samt på 
ögonsidan äfven på de vertikala fenornas strålar mer eller mindre 
långt ut från basen, i synnerhet på de å stjertfenan. Spår till 
fjäll förekomma äfven på bröst- och bukfenornas strålar. — 
Sidolinien är nästan rät, eller bildar en mycket svag båge 
öfver bröstfeuan, och går derifrån rät långs ryggraden till stjert- 
fenan. — Färgen på ögonsidan är icke obetydligt vexlande, 
och är i allmänhet mörkare hos de större och äldre, men före- 
ter äfven individuella vexlingar. Hos ett större exemplar hafva 
vi antecknat följande färg: mörkt gråbrun, med olivgrön an- 
strykning, och på hufvudet och kroppen med rödbrune, af en 
mörkbrun ring omgifne fläckar, som på de vertikala fenorna 
för det mesta äro mörkbrune?). Spetsarne af rygg- och anal- 
fenornas strålar hvite, men eljest äro dessa fenor äfvensom 
stjertfenan färgade såsom nämnda kroppssidas bottenfärg. Iris 
silfverhvit, med svag messingsgul anstrykning och med mörk 
1) Denne form har af GOTTSCHE (anf. st. påag. 143) fått namnet Pla- 
tessa Pseudoflesus, och af NILSSON sedermera benämningen Pleur. platessa, 
variet. baltica, och den senare förf. uppgifver, att den vid fiskläget Abekås 
vid Skånes södra kust kallas horunge, såsom förmodad bastard af röd- 
spättan och skrubban. 
2) De rödbrune fläckarne hafva gifvit anledning till namnet röd- 
spätta. 
