Mareflundran. 393 
gift af Konserv. G. KorrHorF hafva några få exemplar tagits i 
trakten af Gåsö 1 nämnde skärgård. Mann anför i den cite- 
rade faunan, att de flesta exemplar, som torgföras 1 Göteborg, 
blifvit fångade 1 trakten af Skagen å Jutland, der den icke 
lär vara sällsynt. -— Enligt R. Corretrt (anf. st.) är den ut- 
bredd vid alla Norges hafskuster ända upp till den Ryske gränsen, 
och ehuru den i allmänhet eljest är fåtalig, har han funnit den 
temligen talrik i Christianiafjorden, der den under alla årstider 
fångas 1 icke obetydligt antal. Han hade en gång tillfälle att 
iakttaga 21 exemplar, som alla hade blifvit tagna i ett enda 
notvarp vid Holmestrand, och på fisktorget i Christiania såg 
han en dag omkr. 40 exemplar, som då alla hade blifvit fån- 
gade i Bundefjorden utanför Christiania. Vid Christiansund 
har G. O. Sars med bottenskrapa tagit ungar, som således ut- 
visa, att den ynglar vid Norge. — Vester ut förekommer den 
enligt Gamarp (anf. st.) vid Island, och enligt JorpaAn & Gin- 
BERT (anf. st.) vid nordöstra kusten af N. Amerika, der den 
norr ut är talrik på större djup; och söder ut förekommer den 
vid kusterna af England och Irland, der den dock i allmänhet 
är fåtalig, samt vid norra och vestra kusterna af Frankrike, 
ned till Areachon, vid hvilket senare land den är mycket 
sällsynt. 
Om dess lefnadssätt känner man intet annat än att den 
söker dels sandig och dels af sandblandad dy bestående botten, 
och att den, då den förekommer på lokaler, som hafva ett nord- 
ligare läge, hos oss liksom vid N. Amerika, söker större djup. 
Under den Norska Nordhavs-Expeditionen erhölls ett exemplar 
vid inloppet till Vestfjorden 1 Lofoten på 150 famnars djup och 
ett d:o i Tanafjorden i Östfinmarken på 127 famnars d:0o. Vid 
England är den enligt Frascis: Day under somliga år mycket 
talrikare än eljest. Den lefver af kräftdjur och Echinodermer 
och sannolikt af diverse andra evertebrerade hafsdjur, som hålla 
sig vid bottnen. "Enligt Kröver, Ninsson och Mann leker den 
sannolikt i Juli och Augusti. Den sist nämnde författaren an- 
ser den för ”den mest välsmakande” af alla våra Pleuronectider. 
Den fångas vanligen i flundregarn eller slätte- eller skäddegarn 
tillsamman med rödspättor och andra flundror, och är i all- 
mänhet ej så värderad som rödspättan. Dertill bidrager den 
omständigheten att den är tunn och föga köttrik. 
