Sandskäddan. 401 
3—6 famnars djup, men under den kalla på något djupare 
vatten (omkr. 20 famnars, enligt WistHEr dock ej mera än 6—38 
famnars). Den går icke upp i färskt vatten, såom skrubban, och 
föredrager det mera salta vattnet, och det är denna omständig- 
het som gör, att den icke går upp i norre delen af Östersjön. 
Den lefver företrädesvis af evertebrerade hafsdjur, såsom blöt- 
djur, kräftdjur, maskar och Echinodermer (Ophiurider och smärre 
Echinider"!), men den tager äfven smärre fiskar, och man fin- 
ner ofta alger i dess ventrikel, troligen slukade på samma gång 
som smärre bland dem förekommande djur. Då vi fångade det 
vid Ryska Lappland erhållna exemplaret, hade detta fastnat på 
en långref, derigenom att det slukat ett mindre exemplar af 
Phobetor pistilliger, som satt fast på en krok. Dess svalg- 
tänder äro icke så lämpliga för sönderkrossning af hårda skal- 
djur, som de hos de föregående arterna af slägtet, och detta 
förhållande antyder, att mjukare kräftdjur, blötdjur och maskar 
samt småfisk utgöra dess älsklingsföda, ehuru Örsson hos den 
träffat musslor och Echinider, OC. P. Åström uppgifver, att den 
lätt fångas på krok, med rödt kött till bete eller agn. Då man 
träffar ungar i Juni och Juli månader, som äro mellan 50 och 
60 mill. långe, antyder detta, antingen att dess lek försiggår 
tidigt på våren, eller ock att desse ungar äro från föregående 
årets lek. Enligt så väl Skandinavisk Fauna som Göteborgs 
och Bohusläns d:o leker den i slutet af April och början af 
Maj, och enligt ”Danmarks Fiske” i Maj och Juni. Ehuru den 
i England anses för särdeles smaklig, är den dock i allmänhet 
hos oss icke så högt värderad för bordet som rödspättan, och 
det är naturligen samma förhållande med den, som med denna 
senare, att den under lektiden är sämst. Den fångas hos oss 
vanligen med skädde- eller flundregarn, ehuru den stundom ta- 
ger på krok. 
i) Enligt P. OLSSON; Lunds Universitets Årsskr. vol. VIII, 1871. 
Lilljeborg, Fiskarne. IL 26 
