äv Bergskäddan. 403 - 
Pleuronectes microcephalus, W. Vv. WrRuiGHT, B. Fries, C. U. EKSTRÖM & 
C. J. SUNDEVALL: Skandinaviens Fiskar, 10:de häft. 
pag. 217, pl. 56. — 1857. 
Platessa ?” W. YARRELL: History of British Fishes, 3:d edit. 
; (Richardson) vol I, pag. 622. — 1859.” 
Pleuronectes E A. GÖNTHER: Catal. of the Fishes in the Brit. 
Mus. vol. IV, pag 447. — 1862 
R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 145 — 1875. 
A. W. MALM: Göteb:s och Bohusl:s Fauna, pag. 
526. — 1877. 
7 z FR. STEINDACHNER: NSitzungsber. d. mathem. na- 
turviss. Cl. d. kaiserl. Akad. d. Wissensch. in 
Wien, Bd. 80, 1:ste Abtheil. pag. 165. — 1880. 
—— Platessa 5 E MorEaAU: Hist. nat. des Poiss. de la France, 
T. III, pag. 294. — 1881. 
oc Pleuronectes ? FRANCIS DAY: The Fishes of Great Britain 
& Ireland, vol. II; pag. 28, pl. 102. — 1880— 
1884. 
5 - MöBlIus & HEINCKE: Die Fische der Östsee, pag-. 
98. — 1883, 
Enligt Skand. Fauna kallas den vid Kullen i Skåne Pluddernum, vid 
Råå derstädes Mareflundra och vid Grundsund i Bohuslän Såla. Enligt 
N. O. SCHAGERSTRÖM !) kallas den vid Landskrona Monflundra. I ”Skan- 
dinaviens Fiskar” anföres, att den i Tjörns skärgård i Bohuslän kallas Berg- 
skädda, hvilken benämning i detta arbete blifvit upptagen. C. CEDERSTRÖM ?) 
uppgifver, att den i trakten af Strömstad kallas Bergflundra. Enligt Gö- 
teb:s och Bohusl:s Fauna äro namnen Maritånga eller Mariskädda de all- 
männaste i Bohusläns skärgård, men den benämnes enligt samma arbete 
derstädes äfven Tunge eller Tonga. Konserv. G. KOLTHOFF har benäget 
meddelat oss, att den i trakten af Fiskebäckskihl kallas Plösmun. Vid 
Christiania hafva vi hört den kallas den Spättede Tunge och vid Trond- 
hjem nSjötunge. 
Beskr. Den blir större än den närmast föregående arten, 
men icke så stor som rödspättan. Det största exemplar, som 
vi sett, höll i totallängd 15!/, tum dec.m. eller 465 mill. men 
sanrolikt blir den i den högre norden något större. Med från- 
räkning af de vertikala fenorna och den bakerste delen af stjer- 
ten, företer den en oval och framtill trubbigt tillspetsad kropps- 
form, som dock är underkastad ganska betydliga vexlingar, dels 
individuelt och dels efter åldern. Stundom är kroppsformen, 
. äfven hos äldre, mera långsträckt oval och närmande sig till 
1) Physiogr. Sällsk:s i Lund Tidskrift, 2:dra häft. 1838, pag. 310. 
2) Öfvers. af K. Vet. Ak:s Förh. 1876, N:o 4, p. 66. 
