Bergskäddan. > 409 
och den fångas derstädes tillsamman med rödspättan på 12 till 
16 famnars djup, och vanligen på hårdare botten och i gran- 
skapet af undervattensberg. Något längre norr ut i skärgården 
lär den förekomma talrikare, emedan OC. Ceperström!) uppgif- 
ver, att den är allmän i trakten af Strömstad och är der känd 
under benämningen Bergflundra. — Enligt R. Courertr (anf. 
st.) förekommer den vid alla Norges hafskuster ända upp 
till den Ryske gränsen, ehuru i ringa antal i jemförelse med 
rödspättan. Enligt hvad vi sjelfve iakttagit och enligt hvad 
Corzett äfven anför, torgföres den under hösten temligen talrikt 
till fisktorget i Christiania, och vi hafva både under hösten och 
sommaren funnit den vara talrik vid Bergen, äfvensom vi hafva 
iakttagit, att den icke är sällsynt i trakten af Tromsö. San- 
nolikt förekommer den i Ishafvet öster ut till Hvita Hafvets' 
mynning, ehuru den: enligt A. J. Mera?) är sällsynt vid Ryska 
kusten af Varangerfjorden ?). — Enligt Krörer och FaBer finnes 
den vester ut vid Färöarna och Island och är å sist nämnda 
ställe ganska talrik. Enligt Frascis Day och E. Mokrzeav (anf. 
st.) går den söder ut till kusterna af England och Irland samt 
till Frankrikes norra och vestra kuster ned till Arcachon och 
Bayonne, ehuru den vid Frankrike är ganska sällsynt. Vid 
England är den på flera ställen allmän. 
Den föredrager i allmänhet hård och bergig botten, och hål- 
ler sig enligt hvad vi vid Bergen erfarit på ringa djup (10 
till 20 famnars) under den varmare årstiden, och söker gerna 
sådana ställen, hvarest finnes ymnig algvegetation. Dess tvär- 
trubbiga tänder antyda, att den lefver af skaldjur, ehuru dess 
svalgtänder äro temligen svaga och icke äro så tjenliga till 
dessas sönderkrossning som de samma hos rödspättan, och man 
har i dess ventrikel funnit lemningar af skalbärande blötdjur, 
kräftdjur, maskar och Echinodermer. Enligt ”Skandinaviens 
1) Öfvers. af K. Vet. Ak:s Förh. 1876, N:o 4, p. 66. 
2) Vertebrata Fennica. 
3) Enligt FRANCIS DAY skulle STEINDACHNER hafva uppgifvit (Sitz- 
ungsber. d. math. naturwiss. Classe d. Kais Akad. d. Wissensch. in Wien 
Bd. 80, I:e Abth. p. 165) att den äfven förekommer så långt öster ut som 
vid Kamtschatka, men den flundra, som STEIND. derstädes, p. 167, uppgif- 
ver såsom förekommande vid Kamtschatka, är en ny art, Pleur. pallasii, 
STEIND. som synes komma mycket nära Pleur. platessa. " Pleur. microce- 
phalus beskrifves visserligen äfvenledes af honom derstädes, men endast ef- 
ter exemplar från Edinburgh. 
