Belone vulgaris, 
rostrata, 
SR NACUS; 
vulgaris, 
TGS: 
rostrata, 
>» vulgaris, 
SER ACUS, 
» vulgaris, 
SE nNET, 
vulgaris, 
> ENACUS, 
> vulgaris, 
Näbbgäddan. 437 
FLEMING: History of British Animals, pag. 184. — 1828. 
FABER: Naturgesch. d. Fische Islands, pag. 152. — 1829. 
C. U. ErKstrÖMm: Fiskarne i Mörkö Skärgård; Kongl. 
Vetensk. Akad:s Handl. för år 1831, pag. 70. — 1832. 
S. NILSSON: Prodromus TIchthyol. Scandin. pag. 37. — 
1832. 
VALENCIENNES: Histoire naturelle des Poissons par OCu- 
vier & Valenciennes. T. XVIII, pag. 399. — 1846. 
IDEM : ibm, pag. 414. 
H. KrRövER: Danmarks Fiske, 3:dje Bd., pag. 255. — 
1846—1853. 3 
S. NILSSON: Skandin. Fauna, 4:de del. Fiskarna, 2:dra 
häftet, pag. 354. — 1853. 
W. YARRELL: History of British Fishes, 3:d edit. (Ri- 
chardson), vol. I, pag. 459. — 1859. 
ÅA. GUNTHER: Uatalogue of the Fishes in the British 
Museum, vol. VI, pag. 254. — 1866. 
IpEm: ibm, pag. 251. 
F, STEINDACHNER: Sitzungsber. der math. naturwiss. 
Classe der Kaiserl. Akademie der Wissensch. in Wien, 
Bd. 37, 1:ste Abtheil, Jahrg. 1868; Heft 1—5, pag. 732. 
R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 176. — 1875. 
ÅA. W. MALM: Göteborgs och Bobusläns Fauna, pag. 
553. — 1877. 
R. COoLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i ÅAarene 
1875—78, Vidensk. Selsk:s i Christiania Forh. 1879, 
N:o 1, pag. 95. — 1879. 
E. MOREAU: Histoire naturelle des Poissons de la France, 
T. III, pag. 470. — 1881. 
IDEM: ibm, pag. 472. 
FRANCIS DAY: The Fishes of Great. Britain & Ireland, 
vol. II, pag. 146, pl. 127, fig. 1. — 1880—1884. 
MöBIuvs & HEINCEE: Die Fische der Ostsee, pag. 68. — 
1883. 
R. COLLETT, Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 
1879—83: Nyt Magazin for Naturvidenskaberne,” Bd. 9, 
pag. 110. — 1885. 
Dess vanliga namn i sydligaste Sverige är det af Näbbgädda, men 
äfven stundom det af Hornfisk, och i Bohusläns skärgård benämnes den 
vanligen dels Horngädda och dels Horngäl. I Norge kallas den Hornfisk. 
Beskr. 
Dess totallängd stiger till nära 3 fot eller 900 
mill. men vanligen är den blott 700 till 780 mill. lång. Krop- 
pen är mycket långsträckt, och, sedd från sidan, nästan jemn- 
smal, och afsmalnande från början af rygg- och analfenorna 
emot stjertfenan, vid hvars ytterste sidostrålar den är något 
högre än ett litet stycke framom dem. Kroppens höjd, som är 
