Slägtet Exocoetus. 465 
K. Mösiuvs!), som visat, att de fleste oriktigt uppfattat deras 
flygförmåga, och att den i grunden är mindre utbildad och mera 
öfverensstämmande med bröstfenornas vanliga rörelser, än man 
förestält sig, samt afvikande från fåglarnes och flädermössens 
flygt. Enligt honom varar deras flygt sällan längre än 10—15 
sekunder, men de fara då horisontelt genom luften med hastig- 
heten af en afskjuten pil, dock något saktare emot fartens slut, 
och ofta till en längd af omkr. 100 meter. Det hufvudsakliga 
af hans iakttagelser är sammanfattadt i följande: Arterna af: 
sl. Exocoetus uppstiga med stor hastighet ur vattnet, utan af- 
seende på vindens rigtning eller vågornas lopp. Med deras 
bröst- och bukfenor göra de i allmänhet icke under flygten 
några fladdrande rörelser, utan hålla dem stadigt utspända, ehuru 
bröstfenorna stundom kunna förete särdeles snabba vibrationer. 
Den bakre delen af kroppen nedhänger under flygten något un- 
der den främre. Rakt emot vinden flyga de vanligtvis längre 
än med den samme, eller om rigtningen af deras flygt och den 
samma af vinden med hvarandra bilda en vinkel. De fleste 
Exocoeter, som flyga mot eller med vinden, bibehålla under sin 
flygt den rigtning, med hvilken de uppstigit ur vattnet. Vind- 
stötar, som komma från sidan emot desse fiskars vid uppstig- 
ningen varande flygbana, leda denna senare in i deras rigtning, 
hvaraf således är tydligt, att flygfiskarne sakna förmåga att 
gifva sin flygt en af vindens oberoende rigtning. Alla Exocoe- 
ter, som aflägsna sig från fartygen, sväfva under hela sin flygt 
nära öfver vattenytan, men om de vid starkare vind flyga emot 
vågornas lopp, så höja de sig vanligen öfver hvarje vågberg, 
ehuru de stundom sänka stjertfenan något in i toppen af detta. 
Endast sådane Exocoeter höja sig till en mera betydande höjd 
(på sin höjd till 5 meter öfver vattenytan), hvilkas väg genom 
luften korsas af ett fartyg. Under dagen falla de sällan om 
bord på fartyg, utan merendels blott under natten, och aldrig 
under vindstilla, utan endast under blåst. Oftast falla de på så- 
dana fartyg, hvilkas reling endast ligger 2 till 3 meter öfver vatt- 
net, och då dessa med god fart segla snedt emot vinden eller ock 
med sidovind, och de komma aldrig om bord från läsidan, utan 
1) Zeitschr. fir wissensch. Zoologie, Bd. XXX, Supplem. pag. 339. — 
1878. Förf. hade tillfälle att göra dessa iakttagelser å flygfiskar under 
segling öfver Indiske oceanen. 
Lilljeborg : Fiskarne. II. 530 
