488 Slägtet Esox. 
spetsadt uppåt och något inåt rigtadt utskott, medelst hvilket 
detta ben är fästadt vid sidosilbenet. Baktill är det fästadt å 
inre sidan af främre kanten af qvadratbenet, och räcker ned 
nära till detta bens ledknapp. Metapterygoidbenet är stort och 
temligen tunnt och fästadt nedtill till mesopterygoidbenet och 
qvadratbenet och baktill och upptill till hyomandibularbenet, 
och med främre kanten fri och nedtill sträckande sig nästan 
lika Jångt fram som qvadratbenets främre del. Det är af en 
nästan triangulär form och upptill afsmalnande, samt med den 
subceentrale förbeningspunkten inbugtad. Mellankäksbenen, som 
enligt hvad redan är anfördt, bära en enkel rad tänder, äro 
mycket små samt skilda från hvarandra genom den allra främ- 
ste, framom plogbenet varande delen af supraethmoidbrosket, och 
äro framtill fästade vid detta brosk, men hafva sitt förnämsta fäste 
baktill vid öfverkäksbenens främste ändar. De äro af en snedt 
triangulär och baktill urbugtad form, samt sakna helt och hål- 
let det hos de fleste af de föregående fiskarne vanliga uppsti- 
gande utskottet (nasalutskottet) vid deras inre eller främre ände. 
På deras öfre kant hafva de ett vid yttre sidan af öfverkäks- 
benets. främre spets fästadt, uppåt och bakåt rigtadt, kort och 
trubbigt utskott. Deras längd i rät linie innehålles omkr. 4!/, 
ggr i den samma af öfverkäksbenet. Detta senare benet är 
smalt och långt och svagt cv-formigt böjdt. Dess främre, star- 
kare böjde ände är framtill trubbig, och der bakom har det å 
öfra sidan en låg ojemn knöl, som medelst brosk är fästad vid 
yttre sidan af gombenets främre ände. Baktill är det hoptryckt 
och tillspetsadt, med yttre benlamellen något nedskjutande och 
tunn och skarp. På öfra sidan af dess bakre ände är fästadt 
ett framtill tillspetsadt och vid den bakre, öfverkäksbenet något 
öfverskjutande änden afrundadt ben, som är tunnt och liknande 
nasalbenen och andra dylika hudben. Af Huxreyr!) anses det 
såsom ett öfverkäksbenet tillhörande supplementben, men af 
Parker & BerttaAnr?) har det enligt hvad vi ofvan, i 1:ste del. 
pag. 18, anfört, blifvit ansedt såsom homologt med okbenet 
samt af dem fått benämningen jugal eller os jugale. Under- 
käken är stor och lång och särdeles stark samt ungef. 1!/, ggr 
längre än mellankäks- och öfverkäksbenen tillsamman. Hvar- 
1) Manual of Anat. of Vertebr. Animals, pag. 154. 
2) The Morphology of the Skull, pag. 77. 
