318 Slägtet Salmo. 
bildar en mera jemn cirkelformig afrundning hos honan än hos 
hanen, och afståndet mellan underlockets främre öfre hörn och 
dess bakre d:o är vanligen ungef. lika med det samma mellan 
detta senare och gälspringans öfre vinkel. Vanligen är hos ha- 
nen lockets bakre kant något litet bågböjd, ehuru stundom nä- 
stan rät nedtill, och den öfvergår genom en jemn båge i den 
starkare afrundade bakre kanten af underlocket. Stundom bil- 
dar dock bakre kanten af locket och underlocket äfven hos ha- 
nen en jemn cirkelbåge. De båda gälhinnorna äro hvarken för- 
enade med hvarandra eller med gälnäset, ehuru stötande intill 
bvarandra långt fram emot hakan. Den venstra inskjuter fram- 
till i en fals i den högra och ligger der bakom öfver denna, 
och hvardera har i allmänhet 11 till 12 strålar, ehuru antalet 
är vexlande och stundom blott är 10 och stundom 13 till 14, 
och icke sällan är 1 mera på den venstra sidan än på den hö- 
gra. Hufvudet saknar fjäll. — Tänderna, som äro koniska, 
tillspetsade och krökta inåt, äro något olikstora och förete nå- 
gon vexling efter ålder och kön. Hos de yngre äro de mindre 
och talrikare, och hos hanen, i synnerhet i lekdrägten, äro de 
jemförelsevis något större än hos honan. De sitta i enkel rad 
på mellankäks- och öfverkäksbenen, på underkäken och gom- 
benen, och några få förefinnas merendels på främre delen af 
plogbenet, der vanligen ett par eller tre främst sitta i en mer 
eller mindre sned tvärrad ett godt. stycke bakom benets främre 
ände, och bakom dessa förefinnas ofta en eller ett par tre i 
långsgående rad å plogbenets midtelköl. Hos stora och gamla 
exemplar, 1 synnerhet af hankönet, förefinnes stundom blott en 
och stundom ingen tand å detta ben, emedan de med stigande 
ålder allt mer och mer fällas. Det händer dock stundom un- 
dantagsvis, att en eller ett par tänder kunna sitta qvar långt 
tillbaka på plogbenet hos äldre blanklaxar. Hos yngre deremot 
förekommer i allmänhet en rad af 3 eller 4 bakom de båda 
främsta. På mellankäksbenet förefinnas i allmänhet 5 till 
9 tänder, af hvilka en och annan är mindre än de öfriga 
och de festa äro något större än de, som sitta på öf- 
verkäksbenet. Största antalet hafva vi funnit hos honor i 
lekdrägt. Hos äldre hanen i denna drägt hafva vi funnit 
dem störst. På öfverkäksbenet förefinnas omkr. 13 till 24 
tänder, af hvilka merendels några äro mycket mindre än de 
andra. Stundom sträcka de sig nära detta bens bakre ände och 
