228 v Slägtet Salmo. 
följande arten, eller grålaxen, än i de 3:ne föregående stadierna, 
och kännetecknas i synnerhet genom sin smärte kroppsform, 
sina stora ögon, sitt korta och höga öfverkäksben, sina långa 
bröstfenor, sin smala eller låga stjert och sin stora och djupt 
inskurna eller urringade stjertfena, samt äfven genom sin färg. 
Största kroppshöjden innehålles 5 till 6 ggr i totallängden till 
spetsarne af de mellerste strålarne i stjertfenan, och stjertens 
höjd strax framom denna fena är mindre än eller ock ungef. 
lika med !/, af den först nämnda, och innehålles mera än 2:ne 
ggr i de längste stjertfenstrålarnes längd, samt ungef. 3:ne ggr 
i hufvudets d:o. Hufvudets längd innehålles omkr. 41/, till 
41/, ggr enligt våra iakttagelser, och enligt Smwirts d:o omkr. 4 till 
3 ggr i totallängden till de mellerste stjertfenstrålarnes spetsar. 
Nosen är kort och trubbig, och dess längd innehålles omkr. 4 
ggr i hufvudets d:o. Öfverkäksbenets höjd utgör ungef. !/; af 
dess längd, och den senare innehålles 3 eller nära 3 ggr i huf- 
vudets d:o, och detta ben räcker hos de mindre ungef. under 
midten och hos de större något bakom midten eller t. o. m. 
nära bakre kanten af ögat, och dess bakre ände är tvärt afrun- 
dad. Underkäkens längd innehålles ungef. 12/; till 2.ne ggr i 
hufvudets d:o, och ögonens längddiameter, som hos de mindre är 
i det närmaste lika med och hos de större något mindre än 
pannans bredd midt öfver de samma, innehålles hos de senare 
omkr. 41/, och hos de förre omkr. 3!/, till 4 ggr i hufvudets 
längd. Gälräfständernas antal å 1:ste gälbågen hafva vi fun- 
nit vara 16 till 18, och af dem äro de minsta rudimentära. En- 
ligt Smitr vexlar deras antal mellan 15 och 21. Analfenans 
höjd är större än afståndet mellan fett- och stjertfenorna. Bröst- 
fenornas längd innehålles hos de större något mera än 5 och 
hos de mindre ej fullt 5 ggr i totallängden till de mellerste 
stjertfenstrålarnes spetsar, samt är hos de förre ungef. lika med 
och hos de senare större än största kroppshöjden. Stjertfenan 
är djupt inskuren, med trubbigt tillspetsade hörn, och dess läng- 
ste strålar äro nära dubbelt längre än dess mellerste d:o, och 
deras längd utgör omkr. /; till ?/,, af hufvudets d:o. Färgen 
utmärker sig genom 10 till 11 store vertikale mörkgrå eller 
blågrå molnfläckar å hvardera kroppssidan (de så kallade stirr- 
fläckarne eller stirrbanden) och dessutom genom en å sidorna i 
guld och silfver glänsande bottenfärg. Hos de yngre är sidor- 
nas färg mera, ehuru blekt, guldglänsande, och hos de äldre vi- 
