Blanklaxen. 330 
öfverkäksbenet är hos de samme längre än nosen och räcker vanligen 
bakom ögats bakre kant. Stundom hafva vi å plogbenet vid 
främre änden af dess köl funnit 4 tänder i tvärrad och stundom 
blott 2:ne d:o, eller +t. o. m. endast 1, och bakom den några 
andra.  Stjertfenan är merendels större än vanligt, och längden 
af dess längste strålar utgör vanligen omkr. 3/,—?/,, och stun- 
dom t. o. m. mera af hufvudets d:o, men desse strålar äro dock 
vanligen icke dubbelt längre än de mellerste d:o. I dess silf- 
verblanka drägt liknar den i färgen den vanlige blanklaxen, 
och har glese mörke fläckar, och endast någre få sådane fram- 
till under sidolinien, och vi hafva iakttagit, att dess silfverhvite 
färg å kroppssidorna upptill under våren företer en vacker vio- 
lett skiftning eller glans, såsom äfven förhållandet är med den 
vanlige blanklaxen. Enligt hvad vi ofvan anfört, har den i lek- 
drägten talrikare mörke fläckar på hufvudet, ryggen och de öfre 
delarne af kroppssidorna än blanklaxen eljest vanligen har. En- 
ligt benäget meddelande af Doktor S. W. Tesow får hanen i 
lekdrägt icke tydlig krok förr än den ernått en vigt af 10 till 
12 skålpund eller 4—5 kilogr. Då den ernått en vigt af 20 
skålp. är kroken i nämnda drägt väl utbildad, och hos mycket 
gamle hanar kan den stundom blifva ?/, tum, dec.m., eller un- 
gef. 22 mill. hög. Den blir således icke så stor som hos den 
vanlige blanklaxen, samt lär sakna den bakåt böjda förlängnin- 
gen vid spetsen, som förefinnes hos stora exemplar af den se- 
nare. — Hos en hona hafva vi räknat 60 kotor, af hvilka 35 
tillhörde bålen. I afseende på de osteologiska karaktererna öfver- 
ensstämmer den i det allra närmaste med den typiske blanklaxen. 
Det fasta kraniet liknar dennes fullkomligt i alla delar, äfven 
med afseende på plogbenets form. Hos en äldre hona funno vi 
framtill på detta ben 4 tänder i en långsgående irregulier rad. 
Mesopterygoidbenet har den för blanklaxen vanlige formen, men 
metapterygoidbenet har, åtminstone stundom, bugten i främre 
kanten belägen ofvan midten och denne kant der nedom bugtig, 
och detta bens öfre ände är mycket smalare, och det företer 
. derigenom en tendens till den form, som det har hos grålaxen, 
och är äfven i bakre kanten nedtill urbugtadt. Öfverkäksbenets 
höjd, med inbegrepp af jugalbenet, var hos den äldre honan 
ungef. !/, af dess längd från dess främre afsats. Gällocken 
likna den typiske blanklaxens d:o. Hos nämnda skeletterade 
hona, som var af ungef. 2!/, fots längd till spetsarne af de 
