Blanklaxen. 539 
emot tandfästena, är stundom nästan rhomboidisk och stundom 
nästan oval, och i allmänhet med bredden icke större än läng- 
den, då den deremot hos den följande arten är nästan triangu- 
lär och har bredden större än längden, och bakom den förefin- 
nes derstädes en transversel, vanligen något utom dess sidokan- 
ter räckande balk, på hvilken de främsta tänderna sitta. Det 
ställe, der de främsta tänderna sitta, är således icke utbredt, 
utan tvärtom något litet smalare än så väl den framom va- 
rande änden som den bakom varande delen af benet, som nå- 
got bakom midten eller ock ungef. vid denna har sin största 
bredd. Af primordialkraniet är ethmoidafdelningen jemförelsevis 
mest qvarstående i sitt broskartade skick. Ectethmoidbenet 
eller sidosilbenet är jemförelsevis litet och temligen tunnt, ut- 
skjutande utåt och nedåt med en trubbig spets, och här fram- 
till begränsande ögonhålan samt fästadt på den utskjutande 
ectethmoidale vingen (PaArkzer) af ethmoidbrosket, samt upptill 
till en del betäckt af pannbenet. Detta bens förbening är så 
litet utsträckt, att hålet för mnervus olfactorius genomborrar 
brosket innanför det samma och således icke går genom det, 
och det företer en lucker struktur. Öfra silbenet är tunnt och 
nedtryckt, men temligen stort, så att det betäcker hela öfra si- 
dan af den främste delen af ethmoidbrosket, med undantag af 
dess båda framstående trubbige spetsar, utgörande de af PARKER!) 
så kallade trabecularhornen (cornua trabecule) och öfre labial- 
brosken. Vid yttre kanterne baktill af öfra silbenet äro de små 
nasalbenen fästade, och dess öfra sida är något konvex långs 
midten. Detta ben är äå midten af sidorna vanligen mera ut- 
bredt hos den följande arten. Hjessbenen äro små samt fram- 
till betäckta af pannbenen. Mellan hvartdera af dem och o. ptero- 
ticum är en djup grop, hvars botten till en del är brosk- eller 
hinnartad, och denne grop är i allmänhet något bredare hos blank- 
laxen än hos grålaxen. Pannbenen äro väl skilda och på sin 
bredaste del tjockast och der radiärt ruggiga. De sakna kölar, 
men hvartdera är framtill långs åt konkavt. De sträcka sig 
framåt till den främre gränsen för mnasalhålorna, hvilket de 
knappast göra hos den följande arten. Nosens öfre profil är å 
kraniet af den äldre hanen mer eller mindre starkt konkav, 
1) Philos. Transact. of the Royal Society of Lond. vol. 163, Part. I, 
pag. 107. 
