4 
5348 Slägtet Salmo. 
fruktade och af is omgifna ägg har den blifvit inplanterad på 
Tasmanien, Australien och Nya Zeland!). 
I afseende på lefnadssättet är blanklaxen en liflig och 
rörlig fisk och är i synnerhet anmärkningsvärd genom sina 
vidsträckta vandringar så väl i hafvet som ur detta uppför flo- 
der och strömmar, samt genom den "utomordentliga styrka som 
den ådagalägger vid besegrandet af de svårigheter, som forsar 
och andra dylika hinder uppställa emot dess uppstigande. Uti 
Bottniska Viken och Östersjön vandrar blanklaxen från de nord- 
ligaste delarne af den förra till de sydligaste af den senare. 
Redan för omkr. 1!/; sekel sedan hade man enligt Gister i 
Norrländska elfvar fångat blanklaxar, som uti sig haft krokar 
af ovanlig beskaffenhet och enligt Giszers förmodan liknande 
dem, som vid Gotland, Öland och Blekinge brukas för fångst 
af torsk?), och i Skandinavisk Fauna anföres en tillförlitlig 
uppgift af framl. Prof. StecEsén, att man i samma elfvar fån- 
gat blanklaxar, i hvilka man funnit sådane krokar, som på den 
tiden endast begagnades vid Pommerska kusten. Nyligen har 
A. J. MarnmcrEN3) med fullgiltiga bevis bekräftat denna af 
STECKSÉN lemnade uppgift, och anfört, att i de från Finland 
i den nordligaste delen af Bottniska Viken utfallande elfvarna 
många blanklaxar fångats, som haft krokar i sig, hvilka till 
större delen fullkomligt liknat de krokar af messing, som be- 
gagnas i och för laxfiske vid Preussiska Östersjökusten mellan 
Rägen och Memel, och till en ringa del öfverensstämt med 
dem, som för samma ändamål begagnas vid Bornholm och vid 
kusterna af Skåne och Blekinge. Dessa vandringar till de södra 
kusterna af Östersjön få sin förklaring deruti, att tobis utgör 
en älsklingsföda för blanklaxen, och tobisen är särdeles ymnig, 
enligt hvad vi ofvan yttrat, vid de sandiga hafskusterna af 
Skåne och Preussen. På grund af den rikliga tillgången på 
föda i södra Östersjön är det troligt, att blanklaxen från östra 
och norra Sverige och från Finland icke utsträcker sina van- 
dringar ännu längre och utgår genom Öresund och Belterna.- 
Åtminstone föreligga inga iakttagelser, som ådagalägga detta. 
1) ARTHUR NICOLS: 'The Acclimatisation of the Salmonid&e at the 
Antipodes:its History and Results. London 1882. 
2) K. Vet. Acad:s Handl. 1752, pag. 100. 
3) Finska tidn. Sporten, 1884, N:o 2; och i Bohuslänsk Fiskeritid- 
skrift, 1884 N:o 1—3, pag. 50. 
