Grålaxen. Siv 
rundning öfvergår i dess undre d:o, så bilda de båda förre 
med den sist nämnde en mer eller mindre märkbar antydning 
till vinkel, eller närma sig, såsom det heter i Skandinavisk 
Fauna, till vinkelhakformen. Suturen mellan locket och under- 
locket närmar sig till den horisontella rigtningen, och är icke så 
starkt uppstigande som den samma hos blanklaxen, och afstån- 
det mellan det främre öfre hörnet af underlocket och det bakre 
öfre d:o af det samma är 1 allmänhet mindre än det samma 
mellan det senare och gälspringans öfre vinkel. Hos honan är 
vanligen lockets bakre kant svagt afrundad, och underlockets 
bakre d:o icke nedtill så tvärt afrundad som hos hanen, men 
deras bakre och undre kanter bilda dock i allmänhet äfven hos 
henne iche en så jemn cirkelbåge, som hos blanklaxen, och su- 
turen mellan locket och underlocket äfvensom afståndet mellan 
de öfre främre och bakre hörnen af det senare förete ungef. 
enahanda förhållande med det samma hos hanen. Midt för su- 
turen mellan locket och underlocket är vanligen 1 bakre kanten 
af förlocket en liten urbugtning. Gälhinnorna likna dem hos 
blanklaxen, och hvardera har 10 till 13 strålar. — Tänderna, 
som äro af samme form som hos blanklaxen, äro vexlande, och 
äro liksom hos honom på käkarne i allmänhet mera utbildade 
eller större hos hanarne än hos honorna, och på plogbenet hos 
de äldre färre än hos de yngre, ehuru de å detta ben i allmän- 
het fällas senare än hos blanklaxen, och sitta längre qvar hos 
dem, som ständigt vistas i färskt vatten. Vi hafva å hvartdera 
mellankäksbenet hos en äldre hane räknat 8 och hos en sådan 
hona 95 till 6 tänder, och å hvartdera öfverkäksbenet hos den 
förre 15 till 20, och hos den senare 15 till 17 dylika. På 
hvardera underkäkshalfvan hafva vi hos den förre räknat omkr. 
18—20 och hos den senare ungef. samma antal tänder, samt 
på hvartdera gombenet 16—17 d:o. Tänderna på plogbenet 
äro till antalet betydligt vexlande, liksom hos blanklaxen, 
men vanligen träffas i här förevarande stadium derstädes några 
flera än hos nämnda art. Vanligen förefinnas framtill på detta 
ben ett stycke bakom dess främre nästan trianguläre ände och 
på det ställe, der benet är något utbredt, 3 till 4 tänder i en 
irregulier tvärrad, och bakom dem 1 till 5 eller t. o. m. 6 
d:o i långsgående rad och med spetsarne mer eller mindre tyd- 
ligt rigtade sicksackformigt åt sidorna, men vi hafva en gång 
hos en stor hane blott funnit en enda tand på det samma, och 
