380 Slägtet Salmo. 
mera täckta af gommens slemhud samt sträcka sig väl så långt 
tillbaka på detta ben, ända bort emot dess bakre ände. Blott 
deras spetsar, som vexelvis äro rigtade åt sidorna, genomsticka 
nämnda gomhud, och visa sig, betraktade framifrån långsåt, 
såsom bildande 2:ne långsgående rader, ehuru de med sina rot- 
fästen blott bilda en enkel rad, som stundom är något irre- 
gulier. Analfenans höjd är mycket större än dess längd, och i 
allmänhet äfven betydligt större än afståndet mellan fettfenan 
och stjertfenans ytterste stödjestråle. Bröstfenans längd inne- 
hålles omkr. 52/7 till nära 71!/; ggr (det senare enligt Smrrt) i 
den ofvannämnda totallängden, och utgör omkr. 2/3 till 3/, af 
hufvudets längd. Stjertfenan är temligen djupt urringad och 
med trubbspetsiga eller ock trubbiga hörn, och längden af dess 
längste strålar är i allmänhet temligen betydligt mindre än 
den dubbla d:o af dess mellerste d:o, samt utgör omkr. 3/, af 
hufvudets längd. Färgen är äfven i detta stadiet underkastad 
diverse vexlingar och är stundom mörkare och stundom ljusare, 
men skiljer sig dock alltid från den hos blanklaxen i samma 
stadie genom brist på silfverglans på kroppssidorna eller ock” 
svagare sådan, genom talrikare, vanligen af en ljusare ring om- 
gifne mörke fläckar, som äro spridde öfver hela ryggfenan, ge- 
nom temligen månge röde fläckar så väl ofvan som under sido- 
linien, och i synnerhet derigenom att fettfenan vid spetsen är 
rödaktig. Enligt iakttagelser af SHaw erhålla sannolikt omkr. 
3/, af dem som tillhöra den migrerande rasen, en glänsande silf- 
vergrå färg å kroppssidorna vid tiden för deras utvandring till 
hafvet, då de äro omkr. 170—180 mill. långe. Bröstfenorna 
äro då hvita, med den ytterste 1/3; orangegul. Innan denna 
drägt anlägges hafva de mer eller mindre tydlige mörke tvär- 
fläckar å kroppssidorna, de s. k. stirrfläckarne. Hos exemplar 
afill2—160 mill:s totallängd af den migrerande rasen hafva vi 
ämu funnit de å kroppssidorna tvärgående stirrfläckarne märk- 
bare, och fjällen å dessa sidor med temligen stark silfvergrå, 
nägot i grönt skiftande glans. De likna för öfrigt mycket de 
yngte af det föregående stadiet. Hos de egentlige i smärre 
vattenzeller bäckar förekommande forellerne är färgen vanligen 
ä rtyggen svartaktigt grågrön, samt på öfra sidan af hufvudet 
mörkast. > Nedåt kroppssidorna ljusnar den och öfvergår i gul- 
aktig eller grågul eller ock mörkt silfvergrå färg, som på buk- 
sidan rsär , hvitaktig, stundom 'med gul anstrykning. Talrike 
