Storrödingen. ; 603 
än hufvudets längd och som innehålles omkr. 2, till 2!/; ggr 
i den nämnda totallängden. Den stupar starkt bakåt och dess 
höjd är alltid betydligt större än dess längd. Den har 13 till 
14 strålar, af hvilka vanligen de 4 förste icke äro grenige, den 
förste mycket kort och den siste dubbel. — Fettfenan har sitt 
läge öfver slutet af analfenan och är af ringa storlek, och af- 
ståndet mellan den och stjertfenans ytterste stödjestråle är un- 
gefär lika med eller ock obetydligt större än analfenans höjd. 
— Analfenan, som börjar strax bakom anus och på ett afstånd 
från bukfenornas fästen, som hos hanen är något litet mindre 
och hos honan ungefär lika med afståndet mellan nosspetsen 
och bakre kanten af förlocket, och som innehålles omkr. 53/; 
till nära 6 ggr i totallängden, har alltid höjden större än läng- 
den och aftager starkt i höjd bakåt, samt har undre kanten 
vanligen grundt urbugtad. Den har 12 till 13 strålar, af hvilka 
vanligen de 4 förste icke äro grenige, den förste mycket kort 
och den siste dubbel. — Bröstfenorna, som äro snedt tillspet- 
sade och hvars längd innehålles omkr. 6 till nära 7 ggr i den 
nämnda totallängden samt utgör omkr. 3/5 till väl ?/; af hufvudets 
d:o, och är något större hos hanen än hos honan, hafva 14 
strålar. Afståndet mellan deras och bukfenornas fästen inne- 
hålles omkr. 3!/; till 3!/; ggr i den nämnda totallängden. — 
Bukfenorna äro fästade något bakom midten af den nämnda 
totallängden och ungef. under början af den bakerste !/; af 
ryggfenans längd, och deras längd innehålles omkr. 853/, till 
93/, ggr i den nämnda totallängden. Deras strålar äro 9, och 
dessutom är der framom basen af den ytterste ett mycket litet 
rudiment af en stråle.  Bihanget ofvan yttre kanten af deras 
bas är kortare än !/, af deras längd. — Stjertfenan är temli- 
gen stor, ehuru dess storlek är underkastad ganska betydliga 
vexlingar, så att längden af dess längste strålar, som stundom 
är mera än dubbelt och stundom icke dubbelt större än den 
samma af dess mellerste d:o, innehålles stundom föga mera än 
5 och stundom något mera än 6 ggr i den nämnda totalläng- 
den, och utgör väl ?/; till omkr. 4/; af hufvudets längd. Den 
synes i allmänhet vara något större hos hanen än hos honan. 
Dess bakre kant är (i öfverensstämmelse med vexlingen i för- 
hållandet mellan de längste och de mellerste strålarnes längd) 
stundom grundare och stundom djupare urbugtad, och hos den 
äldre honan hafva vi funnit urbugtningen vara grundast och 
