Slägtet Osmerus. 629 
II. Slägtet Osmerus, Arteoi. 17381). 
(Genera Piscium, pag. 10. — 1738. — G. CUVIER: Regne Animal, 
1:ere édit. T. II, pag. 162, — 1817). 
Kroppen särdeles långsträckt och något hoptryckt samt 
till någon del genomsigtig, och täckt af medelmåttigt stora och 
lätt affallande och tunna cycloidfjäll. Munnen är stor, med 
något framskjutande underkäke, och beväpnad med koniska, 
tillspetsade och fast sittande tänder, för det mesta i enkel rad 
på mellankäks-, och öfverkäksbenen, på underkäken, plogbenet, 
gombenen och mesopterygoidbenen, samt med 2:ne irreguliera 
rader sådana på tungan, af hvilka de främre, liksom en del 
af dem på plogbenet och gombenen och de bakre på underkä- 
ken, äro större än de andra. Gälräfständerna äro långa och 
smala. Gälhinnans strålar 7 till 8. Fenorna medelmåttigt 
stora, analfenan längre än ryggfenan, och bukfenorna belägna 
under ryggfenan samt utan bihang. Sidolinien ofullständig. 
Appendices pylorice äro få och mycket korta. De falska 
gälarna äro rudimentära, och magens blindsäck är af medel- 
måttig längd?). Färgen utan fläckar och i allmänhet ljus. 
Detta slägte tillhör de tempererade och kalla trakterna af 
Gamla och Nya Verlden, och omfattar enligt Jorpan & GILBERT ?) 
och F. A. Smitt?) 5 skilde former, som dock till en del stå 
hvarandra så nära, att knappast alla torde kunna betraktas så- 
som skilda arter. De äro ofta migratoriska samt förekomma i 
hafvet och vandra ifrån detta upp 1 strömmar, som utfalla i 
det samma, samt genom dessa senare in i sjöar, och äro stun- 
dom stationära eller föga migratoriska i sjöarne, sedan desse 
1) Namnet bildadt af det Grekiska ordet ocuwne0s, som betyder luk- 
tande eller stinkande. 
2) HUXLEY har visat, att den har ett slags oviduct; Proceed. of the 
Zool. Soc. of London 1883, pag. 132. 
3) Synopsis of the Fishes of North America; Bullet. of the United. 
States National Museum, N:o 16, pag. 292—294. 
4) Anf. st. p. 164. 
