630 Slägtet Osmerus. 
förlorat sitt samband med hafvet. Deras stora gap och starka 
tandbeväpning utvisa, att de äro glupske roffiskar. De hafva i 
allmänhet en egendomlig, för de fleste obehaglig och den af 
färska gurkor något liknande lukt. Hos oss förekommer blott 
1 art: 
1. Osmerus eperlanus (Linse). 
Norsen. 
Gälräfständerna å 1:ste gälbvågen 32— 37. Analfenans 
höjd innehålles omkr. 11—212 ggr i totallängden från främre 
kanten af öfverkäksbenets ledknöl till spetsarne af de meller- 
ste stjertfenstrålarne. Afståndet mellan nämnde framkant och 
ryggfenan utgör ungefär hälften eller mycket nära detta af 
den nämnda totallängden. 
Rf. 10—211; af. 16; brf. 12; bf. 8; stjf. 6—7+19+ 
6—17. 
Salmo Eperlanus, LINNÉ: Fauna Svecica, ed. II:da, pag. 124. — 1761. 
Der Stint, BLowH: Naturgesch. der Fische Deutschlands, 1:er Theil 
pag. 179, "Taf. 28, fig. 2. — 1782. 
Der Seestint, IDEM: ibm, pag. 182, Taf. 28, fig. 1. 
Salmo Eperlanus, A J. RETtzIUS: Faun&e Svecice Pars I:ma, pag. 348. — 
1800. 
Osmerus S. NILSSON: Prodromus Ichthyologige Scandinavice, pag. 
12. — 1832. 
- H. KRÖYER: Danmarks Fiske, 3:dje Bd., pag. 1. — 
1846. : 
KON S. NILSSON: Skandinavisk Fauna, 4:de del. Fiskarna, 
pag. 433. — 1855. 
É ; W. YARRELL. Hist. of the Brit. Fishes, 2:d ed. (Richard- 
son vol. I, påg. 295 — 1859. 
å : A. J. MALMGREN: Kritisk öfversigt af Finlands Fisk- 
fauna, pag. 65. — 1863. 
Å - C. TH. E. V. SIEBOLD: Die Sässwasserfische von Mittel- 
europa, pag. 271. — 1863. 
z & A. GUNTHER: OCatal. of the Fish. in the Brit. Mus. 
vol. VI, pag. 166. — 1866. 
: 2 R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 162. — 1875. 
3 » A. W. MALM: Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag. 
549, — 1877. 
- 5 E. MoreaU: Hist. naturelle des Poissons de la France 
T. III, pag. 541. — 1881. 
