634 Slägtet Osmerus. 
sionen störst, samt mycket tunna och utan silfverbeläggning"!), 
och föga fästade i sina kapslar, samt följaktligen lätt affallande. 
Långs kroppssidans midt, mellan gälspringans öfre vinkel och 
slutet af stjertfenans fjällbetäckning, hafva vi uti en rad räk- 
nat 61—63 fjäll hos ett äldre exemplar. -— Sidolinien är ofull- 
ständig och endast synlig framtill, från gälspringans öfre 
vinkel bakåt och ofvan bröstfenan, å en rad af omkr. 10 fjäll, 
som äro försedda med en kort slemkanal2?). Å ett temligen 
betydligt antal af de närmast följande fjällen i samma rad är 
den endast antydd genom en urbugtning i dessas bakre kant. 
— Färgen är temligen betydligt vexlande, ehuru den alltid 
utmärker sig derigenom att kroppen är mer eller mindre ge- 
nomsigtig, och på ryggsidan försedd med mörk punktering och 
på sidorna med silfverglans. Den är vackrast i lekdrägten, och 
om denna hafva vi antecknat följande. Hanen: Ryggen midt 
at mörkt grönaktig, och på sidorna ljusare grönaktig, genom 
tätt sittande smaragdgröne punkter, som på bakre delen af: 
ryggen till en del sträcka sig upp på ryggens midt. Den ljus- 
gröne färgen begränsas undertill af ett blått, i grönt och vio- 
lett skiftande band långs sidan af ryggen, hvilket band icke 
finnes på hufvudet. Nedom det samma äro kroppssidorna silf- 
verhvita, med stark glans och upptill med violett skiftning. 
Iris silfverhvit och pupillen svart. Hufvudet ofvan, nosen och 
spetsen af underkäken af samme färg som ryggen midt åt. Kin- 
derna och gällocken silfverhvita, med stark glans. Buksidan 
är hvit, nästan utan silfverglans, men sådan finnes på frambuken 
och gälnäset. Rygg-, fett- och stjertfenorna ljust grågrönak- 
tiga, den sist nämnda med någre mörkare molnfläckar. Fen- 
hinnorna klara och genomsigtiga. Bröst-, buk- och analfenorna 
gråhvita, de först nämnda upptill något mörkare. Smärre och 
yngre hanar hafva enklare färger, och likna i detta afseende 
honorna. — Honan: Färgen är blekare och mindre lysande än 
den hos hanen. Hos de större har ryggsidan ungef. samme 
grönaktige färg, men hos de mindre är den hvitgråaktig, med 
obetydlig, ehuru märkbar svartaktig punktering och med svagt 
1) Den silfverglans, som kroppssidorna företer. har sitt läge i huden, 
som der har en dylik beläggning. 
2) Denna egenhet blef, eget nog. förbisedd tills v. SIEBOLD (anf st.) 
fästade uppmärksamheten derpå. 
